Справа № 520/30957/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі

29 листопада 2024 р. Справа № 520/30957/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Дмитро Волошин, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 02.03.2023 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 02.03.2023 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Позивач 23.11.2024 (зареєстровано судом - 25.11.2024) засобами поштового зв`язку подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку на подання позовної заяви. Просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду.

З цього приводу суд зазначає таке.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч.ч.1 та 2 ст.233 КЗпП України у редакції, чинній до 19.07.2022, передбачалося, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України №2352-IX від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП України, і відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.233 КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.

Судом встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати йому за період з 29.01.2020 року по 02.03.2023 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Отже, зважаючи на зміст спірних правовідносин, позивачу, в даному випадку, встановлено тримісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Суд зазначає, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішеннях Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Так, позивач оскаржує бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати йому за період з 29.01.2020 року по 02.03.2023 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти.

Отже, спірні правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами, виникли у період з 29.01.2020 по 02.03.2023.

Позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення, в обґрунтування якої зазначив, що з 1999 з лав ЗСУ не звільнявся, тобто тримісячний строк з часу звільнення не настав.

З цього приводу суд зазначає, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка є відповідачем в межах даної справи, до 02.03.2023, що підтверджується довідкою про проходження військової служби, яка міститься в матеріалах справи. Отже, тримісячний строк звернення до суду із даним позовом сплив 30.06.2023, з урахуванням строку дії карантину.

Суд погоджується із доводами позивача, що до спірних правовідносин у період з 29.01.2020 до набрання чинності нової редакції положень статті 233 КЗпП України (до 18.07.2022) не підлягає застосуванню тримісячний строк звернення.

Крім того, суд приймає до уваги посилання позивача на правові висновки Верховного Суду у рішеннях від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21 щодо застосування трьохмісячного строку звернення до суду.

Зазначені положення щодо строку звернення вже були викладені судом в межах ухвали про залишення позовної заяви без руху та відкриття провадження, у зв`язку з чим судом встановлено, що строк пропущений щодо частини періоду. Водночас, до правовідносин у період з 19.07.2022 по 02.03.2023 підлягає застосуванню тримісячний строк.

Щодо посилань позивача на те, що він дізнався про порушення своїх прав, отримавши лист відповідача від 30.10.2024 на його заяву, то суд не приймає вказані доводи до уваги, оскільки позивач, отримуючи щомісячне грошове забезпечення, був обізнаний про його розмір. Отримання відповіді на заяву не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він чи його представник почали вчиняти дії щодо реалізації права особи і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, як і не перериває такий строк.

Позивач у заяві про поновлення строку зазначає, що протягом 2022 по 02.03.2023 знаходився у зоні ведення бойових дій.

У підтвердження цього надає довідку про проходження служби, з якої судом встановлено, що позивач у період з 20.11.2020 по 12.06.2022 перебував на посаді старшого інженера служби озброєння логістики в/ч НОМЕР_2 , у період з 12.06.2022 по 02.03.2023 - на посаді начальника служби озброєння логістики в/ч НОМЕР_2 .

Отже, суд приймає до уваги доводи позивача щодо знаходження у зоні ведення бойових дій у вказаний період, оскільки це підтверджено належними доказами.

Водночас, суд зазначає, що 02.03.2023 позивача було переведено для подальшого проходження служби до міста Київ, що також вбачається з наданої позивачем довідки про проходження служби. Вказана територія не є територією ведення бойових дій.

Отже, з моменту прибуття позивача до міста Київ до моменту звернення позивача до суду із даним позовом минуло двадцять місяців (1 рік та 8 місяців). Тобто, позивач мав можливість звернутися до суду задля захисту своїх прав в межах трьохмісячного строку звернення до суду.

Відтак, викладені позивачем доводи не доводять підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

Отже, позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до адміністративного суду у період з 19.07.2022 по 30.06.2023, з урахуванням строку дії карантину.

Схожу позицію також викладено в постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №200/5637/23, в якій судом касаційної інстанції вказано: "Суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях зазначили, що з 01 липня 2023 року у позивача є три місяці для звернення до суду з цим позовом - до 01 жовтня 2023 року".

Так, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та розгляду позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 19.07.2022 року по 02.03.2023 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з даними позовними вимогами, заява про поновлення строку звернення до суду обґрунтованих та поважних причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом не містить.

Разом з тим, суд, розглядаючи справу щодо частини вимог, де строк не пропущений, приймає до розгляду позовні вимоги позивача про:

- визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 18.07.2022 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 18.07.2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Спір належить до юрисдикції адміністративних судів, має розглядатись в порядку адміністративного судочинства та підсудний Харківському окружному адміністративному суду.

Перешкоди для відкриття провадження в адміністративній справі відсутні, підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі немає.

Відповідно до положень статей 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись статтями 160, 161, 171, 257, 260, 261, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву позивача про поновлення строку звернення - залишити без задоволення.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 19.07.2022 року по 02.03.2023 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

У частині повернення позовної заяви ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в строки, встановлені статтею 295 КАС України.

3. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог про:

- визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 18.07.2022 року грошового забезпечення, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 18.07.2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження.

Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Повідомити учасників справи, що заяви по справі, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази можуть бути подані ними в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі знаходиться за посиланням: http://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, що вони мають права та обов`язки, визначені статтями 44, 47, 51, 131 Кодексу адміністративного судочинства України.

У частині відкриття провадження у справі ухвала набирає чинності з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН