Справа № 160/25853/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
25.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 25.09.2024 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи в російській федерації: з 23.05.2007 року по 02.09.2009 року в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 26.10.2009 року по 01.10.2010 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 21.10.2010 року по 26.09.2011 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 23.05.2012 року по 13.11.2012 року - в ТОВ ГК Майская; з 28.05.2014 року по 12.10.2014 року - в ТОВ ГК Майская; з 01.05.2015 року по 16.11.2015 року - в ТОВ Статус; з 15.06.2016 року по 19.11.2016 року - в ТОВ Статус; з 01.06.2017 року по 12.11.2017 року - в ТОВ Статус; період навчання з 01.09.1990 року по 28.02.1991 року та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення за призначенням пенсії з 25.06.2024 року.
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 26.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
30.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що 25.06.2024 року позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав відповідні документи.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, який уповноважений розглянути подану заяву позивача.
Не погоджуючись з прийняттям відповідачем-1 спірного рішення та такими діями відповідачів позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
П. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу в період з 01.04.2023 по 31.03.2024 р, - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до п. «б» ч. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних Записів у ній (Постанова КМУ №637 від 12.08.1993 р.): «У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості. що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5)».
Згідно записів у трудовій книжці, яка є оформленою відповідно до законодавства, та є підтвердженням стажу роботи, позивач має право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п,2 ч.2 ст." 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненої 15 серпня 1984 року на ім`я ОСОБА_1 маються наступні записи про роботу:
01.09.1983 р. - 23.07.1984 р. - навчання в ТУ №4 м. Орджонікідзе;
15.08.1994 р. - прийнятий в ремонтні майстерні автоцеху слюсарем по ремонту автомобілів 3 р. до Марганецького гірничозбагачувального комбінату;
04.09.1987 р. - звільнений за власним бажанням;
09.10.1987 р. - прийнятий слюсарем по ремонту автомобілів 4 р. до Донецького спеціалізованого управління тресту "Донбасдомнаремонт";
08.09.1988 р. - переведений водієм 3-го класу;
12.12.1988 р. - звільнений за власним бажанням;
14.12.1988 р. - прийнятий до кооперативу "Прогрес 2" маляром;
25.04.1989 р. - звільнений за власним бажанням;
10.07.1989 р. - прийнятий слюсарем ремонту автомобілів з розряду в Марганецьке АТП;
27.08.1990 р. - звільнений за власним бажанням;
01.09.1990р. - 28.02.1991 р. - навчання в Нікопольському учбовому комбінаті тресту "Дніпроводбуд " ;
04.03.1991р. - прийнятий учнем машиніста екскаватора для проходження практики;
17.06.1992р. - звільнений за власним бажанням;
25.07.1992 р. - прийнятий в АТ "Марганецький завод керамзитового гравію" мотористом холодильного барабану 2 розряду тимчасово;
21.06.2000р. - звільнений за угодою сторін;
29.08.2000р. - 04.04.2001 р. - виплата допомоги по безробіттю;
04.04.2001р. - прийнятий в автоколону №2 Автоцеху ВАТ "МГЗК" водієм автомобіля з вивозу гірничої маси з кар`єру;
03.09.2006р. - звільнений за власним бажанням;
23.05.2007р. - прийнятий в ТОВ "Артель старателей Чукотка "водієм автомобіля, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі;
05.01.2009 р. - переведений слюсарем по ремонту автомобілів 5 розряду, вахтовим методом;
02.09.2009р. - звільнений по закінченню трудового договору;
26.10.2009р. - прийнятий в ТОВ "Артель старателей Чукотка" водієм автомобіля, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі;
01.10.2010р. - звільнений по закінченню трудового договору;
21.10.2010р. - прийнятий в ТОВ "Артель старателей Чукотка"водієм автомобіля, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі;
26.09.2011р. - звільнений по закінченню трудового договору;
23.05.2012р. - прийнятий в ТОВ ГК "Майская"водієм БЕЛАЗу, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі, на відкриті гірничі роботи;
13.11.2012р. - звільнений за згодою сторін;
28.05.2014р. - прийнятий в ТОВ ГК "Майская"водієм БЕЛАЗу, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі, № Відкриті гірничі роботи;
12.10.2014р. - звільнений за згодою сторін;
01.05.2015р. - прийнятий в ТОВ "Статус" водієм кар`єрного самоскиду, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі на відкриті гірничі роботи;
16.11.2015р. - звільнений по закінченню трудового договору;
15.06.2016р. - прийнятий в ТОВ "Статус", водієм кар`єрного самоскиду, зайнятим на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі на відкриті гірничі роботи;
19.11.2016р. звільнений за згодою сторін;
01.06.2017р. - прийнятий в ТОВ "Статус" водієм автомобіля БЕЛАЗ;
12.11.2017р. - звільнений по закінченню трудового договору;
11.03.2019р. - прийнятий на Грушівський кар`єр АТ «МГЗК» машиністом екскаватора 5 розряду;
01.12.2020р. - переведений машиністом екскаватора» розряду на Грушівському кар`єрі.
Тобто позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список із зниженням пенсійного віку.
Позивачем було подано до органу ГУ ПФУ трудову книжку із належно оформленими записами про займану посаду та період виконуваної роботи, довідку для підтвердження трудового стажу, але відповідач не зарахував період його роботи на посадах, які дають право на пенсію за Списком №2, всупереч п. 20 Порядку та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ч.4 ст.1 Закону №1788-ХІІ у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Частиною 2 ст. 2 Закону №1058-IV передбачено, що якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.
Отже, питання врахування періодів роботи в російської федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.
Відповідно до ч.2 ст.6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно з абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №676/6166/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.

Суд зазначає, що 01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993" (далі - Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі - постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022, якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Водночас, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду №1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, суд зазначає, що положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Таким чином, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, то у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що офіційно набутий трудовий стаж позивача у спірні періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Відповідно до п."д" ч.3 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Таким чином, період навчання позивача, відповідно до законодавства чинного у період навчання, підлягає зараховуванню до загального стажу роботи.

Тому, суд приходить до висновку, що підстави для не зарахування зазначених вище спірних періодів навчання позивача до його страхового стажу відсутні.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області передчасно дійшло висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовило у призначенні пенсії за віком.

Відтак, рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області №59 від 02.07.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Так як наслідок слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи в російській федерації: з 23.05.2007 року по 02.09.2009 року в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 26.10.2009 року по 01.10.2010 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 21.10.2010 року по 26.09.2011 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 23.05.2012 року по 13.11.2012 року - в ТОВ ГК Майская; з 28.05.2014 року по 12.10.2014 року - в ТОВ ГК Майская; з 01.05.2015 року по 16.11.2015 року - в ТОВ Статус; з 15.06.2016 року по 19.11.2016 року - в ТОВ Статус; з 01.06.2017 року по 12.11.2017 року - в ТОВ Статус; період навчання з 01.09.1990 року по 28.02.1991 року.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення за призначенням пенсії з 25.06.2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти своїм рішенням компетенцію уповноваженого органу державної влади, через що вимоги про зобов`язання призначити пенсію також задоволенню не підлягають.

З урахуванням зазначеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 25.06.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

Обираючи такий спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. При цьому позивач подавав заяву та документи про призначення пенсії саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і саме це управління не прийняло до уваги надані позивачем документи, що підтверджують стаж позивача, також при призначенні пенсії позивач буде перебувати на обліку в даному управлінні, яке в подальшому буде нараховувати та виплачувати йому пенсію.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинно відповідати за цими вимогами.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області №59 від 02.07.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи в російській федерації: з 23.05.2007 року по 02.09.2009 року в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 26.10.2009 року по 01.10.2010 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 21.10.2010 року по 26.09.2011 року - в ТОВ Артель старателей Чукотка; з 23.05.2012 року по 13.11.2012 року - в ТОВ ГК Майская; з 28.05.2014 року по 12.10.2014 року - в ТОВ ГК Майская; з 01.05.2015 року по 16.11.2015 року - в ТОВ Статус; з 15.06.2016 року по 19.11.2016 року - в ТОВ Статус; з 01.06.2017 року по 12.11.2017 року - в ТОВ Статус; період навчання з 01.09.1990 року по 28.02.1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львіській області () документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник