Справа № 167/1129/24
Суддя: Гармай І. Т.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 167/1129/24
Номер провадження 2-а/167/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

04 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - Скрипчук О. П. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови № 231/2в ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2024 року.

Позов обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Згідно вказаної постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку, а саме: не пройшов обов`язковий щорічний медичний огляд військово-лікарської комісії, чим порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, тим самим вчинив дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З посиланням на п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зазначає, що особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію. Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних, на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Вказує, що відповідно до військово-облікового документа Резерв+ позивачем було вчасно уточнено свої дані, а тому для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією позивачу повинна була надійти повістка. Зазначає, що до протоколу № 231/2в ЛРТЦК від 23 жовтня 2024 року не було надано доказів отримання позивачем під особистий підпис направлення на проходження військово-лікарської комісії, а також доказів отримання позивачем повістки. Разом з цим покликається на те, що у позивача наявна довідка військово лікарської комісії від 23 жовтня 2024 року № 1207, однак відповідачем вона взята до уваги не була.

Вважає, що вищевказану постанову винесено безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства.

За наведених обставин просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 від 23 жовтня 2024 року № 231/2в ЛРТЦК про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 605,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

15 листопада 2024 року на електронну адресу суду, 19 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку представником відповідача надіслано відзив на позовну заяву в якому він позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що відповідно до ст. 235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Отже, посадовою особою уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що оскільки постанова № 231/2в ЛРТЦК була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому її необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що до позовної заяви не було додано детального опису наданих адвокатом послуг, вважає суму витрат необґрунтованою, завищеною та такою, що не підлягає до задоволення. Крім того зазначає, що справи про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності є типовими та не потребують значних часових затрат зі сторони адвоката.

Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Одночасно з відзивом на позовну заяву було додано заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 11 листопада 2024 року о 14 год 30 хв.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08 листопада 2024 року задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2024 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 231/2в ЛРТЦК про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу військовозобов`язаний ОСОБА_1 не пройшов обов`язковий щорічний медичний огляд військово-лікарської комісії, чим порушив правила військового обліку військовозобов`язаних, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, тим самим вчинив дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Також із вказаної постанови встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 231/2 ЛРТЦК.

З довідки військо-лікарської комісії від 23 жовтня 2024 року № 1207 встановлено, що сержант запасу ОСОБА_1 , 1975 року народження пройшов медичний огляд ВЛК, встановлено діагноз здоровий та придатний до військової служби.

Зміст спірних правовідносин.

Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а відтак не мають статусу юридичних осіб.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21 (провадження № К/990/20744/22).

За змістом ч. 2 ст. 235 КУпАП від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що постанову № 231/2в ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому начальник другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КУпАП не був уповноваженою особою розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладати адміністративне стягнення.

У поданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ствердив про те, що посадовою особою уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не начальник другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому постанову № 231/2в ЛРТЦК необхідно скасувати.

На переконання суду, суть судового контролю під час розгляду даної справи полягає в тому, щоб оцінити, з поміж іншого, чи уповноваженою особою винесено оскаржувану постанову саме на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, процедурні порушення, зокрема, такі як винесення постанови не уповноваженою особою, є самостійною, безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку ст. 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскаржувану у цій справі постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необхідно скасувати саме з процедурних підстав.

Крім того, скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року №185/8460/16-а.

Відтак, суд в межах розгляду даної справи не встановлює інші фактичні обставини, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст. 268 ,279-280 КУпАП.

При цьому, на переконання суду, новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього, а уповноважена особа матиме можливість всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, в тому числі доводи позивача (особи, яка притягується до адміністративної відповідальності).

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що постанова № 231/2в ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2024 року винесена неуповноваженою на те особою, суд доходить переконання про необхідність задоволення позову частково та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП і направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 5, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий в його інтересах представником ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову № 231/2в ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати і надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай