Справа № 420/9327/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від №06 від 22.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 18 листопада 2022 року із зарахуванням до спеціального стажу період з 04.10.2005 року по 02.04.2017 року в повному обсязі згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та період роботи з 08.08.2018 року по 18.11.2022 року посаді рентгенолаборанта в ФОП ОСОБА_2 .

- Звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

24 березня 2023 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/1148/23 винесено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 25.11.2022 року №06 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період її роботи з 01.08.1995 року по 06.09.1996 рік та з 21.10.1996 року по 01.09.2003 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі № 420/1148/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року - без змін.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було уточнено текст рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.06.2023 року № 06 та на його заміну прийнято нове рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.12.2023 року №06.

З рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від №06 від 22.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що вік заявниці становить 51 рік, хоча станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років складав повних 45 років. Страховий стаж особи становить 25 років 8 місяців. Спеціальний стаж роботи становить 21 рік 6 місяців (станом на 11.10.2017).

Відповідач повністю ігноруючи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року по справі № 420/1148/23 щодо застосування п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні позивачці пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ та Законом №911-VIII.

Тому вимоги у рішенні про відмову у призначенні пенсії № 06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від № 06 від 22.06.2023 щодо спеціального стажу є незаконними.

Окрім того, до рішення про відмову у призначенні пенсії № 06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від № 06 від 22.06.2023 було додано розрахунок стажу, з якого вбачається, що до спеціального стажу вислуги років не вірно зарахований період з 04.10.2005 року по 02.04.2017 року, який повинен становити 11 років 5 місяців 28 днів, а не 9 років 4 місяці, при цьому відповідачем не наведено ніяких правових обґрунтувань, а просто не враховано 3 роки стажу з розрахунку.

Також не зараховано до спеціального стажу вислуги років період роботи з 08.08.2018 року по 28.02.2022 року на посаді рентгенлаборанта, що є також незаконним.

Позивач вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від №06 від 22.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15.04.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

23.04.2024 року від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши наступне.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 по справі №420/1148/23, зараховано до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, період її роботи з 01.08.1995 по 06.09.1996 та з 21.10.1996 по 01.09.2003, та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.11.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 року №2-р/2019, право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком посад, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України станом на: 01 квітня 2015 року - не менше 25 років, 01 січня 2016 року - не менше 25 років 06 місяців, 11 жовтня 2017 року - не менше 26 років 06 місяців.

З урахуванням зазначених періодів роботи станом на 11.10.2017 спеціальний стаж позивача складає 21 рік 06 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, рішенням Головного управління №06 від 22.06.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідної кількості років спеціального стажу. Головним управлінням було уточнено текст рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.06.2023 №06 та на його заміну прийнято нове рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.12.2023 №06.

Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 27.04.2040.

Щодо позовної вимоги зарахувати до спеціального стажу період роботи з 08.08.2018 по 18.11.2022 на посаді рентгенлаборанта у ФОП ОСОБА_2 , Головне управління зазначило, що постановою Кабінету Міністрів України 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджено, перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до якого туди включено: лікарів та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Тобто, право особи на призначення пенсії пов`язується з наявністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності. Спеціальний стаж обчислюється відповідно до Порядку №1191.

ФОП не відноситься до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а отже період роботи з 08.08.2018 по 18.11.2022 на посаді рентгенлаборанта у ФОП ОСОБА_2 зараховано як загальний страховий стаж.

До спеціального стажу позивача зараховано всі періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 по 10.10.2017 включно.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.11.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.11.2022 року № 06 було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

Відмова була мотивована тим, що страховий стаж особи становить 24 роки 7 місяців 10 днів, пільговий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 13 років 7 місяців 10 днів. До страхового та спеціального стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки з 01.08.1995 року по 06.09.1996 року, оскільки запис про даний період роботи посвідчено печаткою УРСР. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 21.10.1996 року по 01.09.2003 року, оскільки дана посада не передбачена постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 року.

Не погоджуючись з даною відмовою ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року по справі №420/1148/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 25.11.2022 року № 06 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, період її роботи з 01.08.1995 року по 06.09.1996 рік та з 21.10.1996 року по 01.09.2003 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року по справі №420/1148/23 ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.11.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії №6 від 22.06.2023 року (а.с. 47-48).

У рішенні вказано наступне.

Дата народження 26.04.1977.

Згідно пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону, особам, які на день набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Вік заявниці 51 рік.

Пунктом „е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я незалежно від віку, якщо вони мали стаж роботи за спеціальністю при стажі роботи для жінок на:

01.04.2015 - 25 років, на 01.01.2016 - 25 років 6 місяців; на 11.10.2017 - 26 років 6 місяців.

Згідно пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.12.2005 №22-1 (далі Порядок 22-1) для призначення пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Страховий стаж особи становить 25 років 8 місяців.

Спеціальний стаж роботи становить 21 рік 6 місяців (станом на 11.10.2017).

Додатковий коментар: згідно рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 по справі № 420/1148/23 до спеціального стажу зараховано періоди роботи з 01.08.1995 по 06.09.1996 та з 21.10.1996 по 01.09.2003.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 27.04.2040.

Розглядаючи даний спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно положень ст.51 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положеннями ст.52 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.

Пунктом е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015) стаття 13 Закону №1788-ХІІ була викладена в новій редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020):

визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у цій справі була колізія між нормами Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 для жінок, а саме перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке є правонаступником Управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію, які полягають у такому.

Норми Законів №1788-ХІІ та №1058-IV регулюють одне і те ж коло відносин, явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»). Оскільки у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (такий правовий висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а), тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, а не Закону №1058-IV.

Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) мають жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Суд встановив, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку 45 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , а саме: записи №№ 7-11 позивачка безперервно працювала в Комунальній установі «Одеський обласний консультативно-діагностичний центр», що також підтверджується довідкою від 28 лютого 2024 року №6, і спеціальний стаж роботи для вислуги років становить 11 років 5 місяців 28 днів.

З 08.08.2018 року позивачка працювала у ФОП ОСОБА_2 рентгенлаборантом, що також підтверджено записом в трудовій книжці, довідкою від 19.01.2021 №1, копією розпорядження про прийняття на роботу від 07.08.2018 р. №П-18-3 та Наказом № П23-6 про припинення трудового договору з 16 березня 2023 року і стаж роботи, що повинен зараховуватись до вислуги років становить 4 роки 3 місяці 10 днів станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років - 18.11.2022 року.

Відповідно до п.2 Примітки до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

З огляду на викладене, період роботи на посаді рентгенлаборанта у ФОП ОСОБА_2 з 08.08.2018 року по 18.11.2022 року (дата звернення до відповідача із заявою) є підтвердженим та підлягає зарахуванню до вислуги років, яка дає право на даний вид пенсії.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць, а тому дана вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №06 від 18.12.2023 року на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від №06 від 22.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення з 18 листопада 2022 року із зарахуванням до спеціального стажу періоду з 04.10.2005 року по 02.04.2017 року в повному обсязі згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та періоду роботи з 08.08.2018 року по 18.11.2022 року посаді рентгенлаборанта у ФОП ОСОБА_2 .

Допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати суми пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів