Справа № 500/3201/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3201/24

28 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Сагайдака Володимира Васильовича звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не надання Позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаному, зайнятому постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи;

зобов`язати Відповідача прийняти рішення про надання Позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаному, зайнятому постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи.

Позов обґрунтований тим, що 07 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю І групи.

Усі необхідні документи на підтвердження вищезгаданих обставин позивач додав до заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

У свою чергу, у відповідь на вищезгадану заяву про надання відстрочки від призову під час мобілізації від 07.04.2024 відповідач надіслав лист №4/2876 від 30.04.2024, у якому зазначив, що оскільки відсутні будь-які відомості про те, що в особи, яка за висновком МСЕК потребує догляду, немає інших дітей, крім дочки, тому відсутні підстави для надання Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Таку бездіяльність відповідача щодо не надання відстрочки від призову під час мобілізації позивач вважає необґрунтованою та протиправною, а тому змушений звернутися до суду для відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

14.06.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач проти позову заперечує та вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560), яким визначається порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення. Комісія вивчає отримані заяви та документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

В подальшому представник відповідача надає пояснення у відзиві не по суті підстав позову, а вказує, що Порядком №560 визначений лише один можливий спосіб подання заяви про надання відстрочки шляхом особистого прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Щодо фактичних підстав для відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з оскаржуваним рішенням, то пояснення відсутні.

З огляду на викладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 19.07.2024 року продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/3201/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії на 1 місяць.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року клопотання про заміну первісного відповідача задоволено частково. Залучено ІНФОРМАЦІЯ_4 як співвідповідача до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та розгляд справи розпочато спочатку, проведено його за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Ухвалою суду від 11.10.2024 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 12.11.2024 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено повністю. Доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання на 12 листопада 2024 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.11.2024 року відкладено розгляд справи в режимі відеоконференції на 28.11.2024 року о 10:45 год.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомили.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовозобов`язаним та на даний час має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаний, зайнятий постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи, а саме за батьком своєї дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №673822 від 20.08.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , присвоєно І групу інвалідності, підгрупа Б, загальне захворювання, ДОВІЧНО. Також у згаданій довідці зазначено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду.

Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.03.2024 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Акт проведення обстеження сім`ї №99 від 22.03.2024 засвідчує, що Позивач проживає разом із ОСОБА_2 та щоденно здійснює щодо нього соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Також, висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, підтверджує, що ОСОБА_2 дійсно потребує надання соціальних послуг з догляду.

Окрім того, виконавчий комітет Купчинецької сільської ради у своєму рішенні №86 від 27.03.2024 зазначає наступне:

1. Незважаючи на те, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , доглядає за невиліковно хворим батьком дружини, інвалідом І групи по зору, який потребує постійного стороннього догляду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити у призначенні йому компенсації з догляду на непрофесійній основі в зв`язку з тим, що його середньомісячний сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для сім`ї.

2. Рекомендувати гр. ОСОБА_6 і надалі проводити догляд за батьком дружини ОСОБА_5 без виплати компенсації.

З огляду на згадані вище обставини, 07 квітня 2024 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю І групи.

Усі необхідні документи на підтвердження вищезгаданих обставин Позивач додав до заяви про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

У свою чергу, у відповідь на вищезгадану заяву про надання відстрочки від призову під час мобілізації від 07.04.2024 Відповідач надіслав лист №4/2876 від 30.04.2024, у якому зазначив, що оскільки відсутні будь-які відомості про те, що в особи, яка за висновком МСЕК потребує догляду, немає інших дітей, крім дочки, тому відсутні підстави для надання Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Не погодившись із протиправним рішенням відповідача, яке викладене у листі №4/2876 від 30.04.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

За приписами частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року строк дії воєнного часу продовжувався.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію; мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, відповідно до ч. З ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Згідно пункту 12 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Отже, обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом, а також встановлення відстрочок покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи.

З огляду на вищенаведене, оскільки Позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», належним способом захисту порушених прав Позивача буде зобов`язання Відповідача повторно розглянути заяву про надання Позивачу на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі статті 23 Закону №3543-ХІІ, то суд зазначає таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до пункту 11 Положення № 154 саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок по оформленню відстрочки військовозобов`язаних від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку. Тобто, відповідач у даному випадку має виключну компетенцію в питаннях оформлення відстрочки від мобілізації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.04.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону №3543-ХІІ і у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи те, що відповідачем у відзиві не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/2876 від 30.04.2024 року про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (зі змінами і доповненнями) та прийняти рішення за результатами її розгляду з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ).

- ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.