Справа № 520/17193/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 р. справа № 520/17193/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в період з 23.03.2023 по 06.09.2023 включно ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 гривень грошової винагороди, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини під час строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та під час перебування у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в період з 23.03.2023 по 06.09.2023 включно ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», враховуючи положення на час виникнення спірних правовідносин;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 у місячний строк з дня набрання чинності судового рішення подати звіт про його виконання до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу з 09.06.2022 по 06.09.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до довідки № 1832 /убд від 20.06.2023 ОСОБА_1 проходив службу в період з 18.11.2022 по 23.03.2023 в АДРЕСА_1 на підставі бойового розпорядження ОТУМ від 11.11.2022 № 295. 22.03.2023 ОСОБА_1 потрапив у зону бойових дій під обстріл і був евакуйований з бойових позицій медичною службою військової частини, про що свідчить первинна медична картка від 23.03.2023 та виписки з історії хвороби. У подальшому ОСОБА_1 лікувався у різних лікувальних закладах, у зв`язку з чим позивач вважає, що він має право на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди у розрахунку на місяць, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було повернуто.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 520/17193/24 скасовано. Постанова висновків щодо непропущення строку звернення до суду або поважності причин для його поновлення не містить. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до супровідного листа Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2024 справа №520/17193/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернулася до Харківського окружного адміністративного суду 12.09.2024, що підтверджується відтиском штампу канцелярії суду, передана на розгляд судді - 13.09.2024, що підтверджується Реєстром передачі адміністративних справ суддям.

Ухвалою судді від 01.10.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 дані щодо підстав виплати додаткової винагороди за спірний період; підстав перебування позивача на лікарняному та надання документів щодо перебування на лікарняному під час проходження служби, та інші документи, які були враховані під час виплати спірного грошового забезпечення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову. Відповідач зазначив, що з 01.03.2023 по 23.03.2023 позивач перебував в районах ведення бойових дій та залучався ведення бойових дій або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 № 800 позивачу виплачено додаткову винагороду на період дії воєнного стану з розрахунку 100 000 грн на місць за період з 01.03.2023 по 23.03.2023. Разом з тим, відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за спірний у даній справі період, з 23.03.2023 по 06.09.2023, оскільки в зазначений проміжок часу позивач проходив лікування, перебував у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з захворюванням, а не у зв`язку з отриманням поранення (травми, контузії, каліцтва). Відповідач зазначив, що в спірний період позивач не отримував поранення (травми, контузії, каліцтва) у зв`язку з захистом Батьківщини та не перебував у відпустці для лікування після поранення (травми, контузії, каліцтва). Просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу з 09.06.2022 по 06.09.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 , що вбачається з довідки від 15.01.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 .

З довідки № 1832/убд від 20.06.2023 вбачається, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 18.11.2022 по 23.03.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області на підставі бойового розпорядження ОТУМ від 11.11.2022 № 295. (а.с. 131)

З листа Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 № 813/9280, наданого позивачем до суду, вбачається, що 23.03.2023 у солдата ОСОБА_1 було діагностовано гостре порушення мозкового кровообігу і прийнято рішення про евакуацію та направлення на лікування до ПХГ Курахове. (а.с. 126)

З наданих позивачем до суду медичних документів (довідки військово-лікарської комісії № 58 від 05.04.2023, довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2023 № 5192, витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол 2890 від 18.08.2023) вбачається наявність у позивача встановленого захворювання: стан після перенесеної транзиторної ішемічної атаки (22.03.2023) у басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпареза на фоні артеріальної гіпертензії, дисциркуляторна енцефалопатія з астено-невротичним синдромом. (а.с. 124, 132-133)

У подальшому, у зв`язку з наявністю зазначеного захворювання, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди: з 23.03.2023 по 27.03.2023, з 27.03.2023 по 05.04.2023, з 14.03.2023 по 24.04.2023, з 08.05.2023 по 31.05.2023, що підтверджується виписками з медичної карти позивача. (а.с. 136-143)

Також, у зв`язку з наявністю вищезазначеного захворювання позивач з 01.06.2023 по 08.06.2023 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти позивача. (а.с. 144)

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 23.03.2023 по 06.09.2023.

З довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 12.01.2024 № 133/216 вбачається нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн у березні 2023 року, а саме за період з 01.03.2023 по 23.03.2023. (а.с. 122)

В інший період березня 2023 року та у період з квітня по вересень 2023 року включно додаткова винагорода з розрахунку 100 000,00 грн позивачу не нараховувалася.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за спірний період, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, спірним у даній справі є питання щодо наявності чи відсутності права в позивача на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за спірний період, з 23.03.2023 по 06.09.2023.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2,3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції від 21.01.2023 станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацом 5 пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

У подальшому згідно з Постановою КМУ № 836 від 09.08.2023 Постанову № 168 доповнено пунктами 1-1 та 1-2, які в частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року. Так, відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивач проходив військову службу з 09.06.2022 по 06.09.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 , що вбачається з довідки від 15.01.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 .

З довідки № 1832/убд від 20.06.2023 вбачається, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 18.11.2022 по 23.03.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області на підставі бойового розпорядження ОТУМ від 11.11.2022 № 295. (а.с. 131)

З листа Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 № 813/9280, наданого позивачем до суду, вбачається, що 23.02.2023 у солдата ОСОБА_1 було діагностовано гостре порушення мозкового кровообігу і прийнято рішення про евакуацію та направлення на лікування до ПХГ Курахове. (а.с. 126)

З наданих позивачем до суду медичних документів (довідки військово-лікарської комісії № 58 від 05.04.2023, довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2023 № 5192, витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол 2890 від 18.08.2023) вбачається наявність у позивача встановленого захворювання: стан після перенесеної транзиторної ішемічної атаки (22.03.2023) у басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпареза на фоні артеріальної гіпертензії, дисциркуляторна енцефалопатія з астено-невротичним синдромом. (а.с. 124, 132-133)

При цьому, у зазначених документах встановлено зв`язок зазначеного захворювання позивача з проходженням військової служби, а саме зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" або "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення №402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Розділом 21 визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. Так, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України»;

є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Суд зазначає, що аналіз норми абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачається за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Судом встановлено, що у зв`язку з наявністю в позивача зазначеного вище захворювання, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди: з 23.03.2023 по 27.03.2023, з 27.03.2023 по 05.04.2023, з 14.03.2023 по 24.04.2023, з 08.05.2023 по 31.05.2023, що підтверджується виписками з медичної карти позивача. (а.с. 136-143)

Також, у зв`язку з наявністю вищезазначеного захворювання позивач з 01.06.2023 по 08.06.2023 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти позивача. (а.с. 144)

Аналізуючи вищезазначені норми права через призму фактичних обставин справи, суд встановив, що згідно з наявними в матеріалах справи довідками ВЛК, виписками з медичної картки позивача та іншими медичними документами, позивач перебував на лікуванні у зв`язку з захворюванням: стан після перенесеної транзиторної ішемічної атаки (22.03.2023) у басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпареза на фоні артеріальної гіпертензії, дисциркуляторна енцефалопатія з астено-невротичним синдромом, що відповідно до наявних у справі довідок ВЛК кваліфікується як «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» або «захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби».

Суд звертає увагу, що норми Постанови № 168 передбачають підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн протягом строку перебування на стаціонарному лікування лише у зв`язку із отримання поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а не у зв`язку із захворюванням.

Відповідно до Положення № 402 поранення та захворювання є відмінними поняттями.

Суд зазначає, що оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 23.03.2023 по 31.05.2023 у зв`язку захворюванням (що встановлено згідно наявних у матеріалах справи медичних документів, в тому числі з довідок ВЛК), а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), то відсутні підстави вважати, що позивач має право на отримання за такий період додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн.

Доказів отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва) матеріали справи не містять.

Більш того, як встановлено судом, у період з 01.06.2023 по 08.06.2023 позивач перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти позивача. (а.с. 144)

Суд зазначає, що зважаючи на вищевикладені положення постанови КМУ № 168, якою регулюється порядок виплати, зокрема, збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, відсутні норми щодо виплати збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за час перебування на амбулаторному лікуванні.

Також, суд зазначає, що відносно частини спірного періоду, за який, на думку позивача, він мав право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн, а саме щодо періоду з 09.06.2023 по 06.09.2023, матеріали справи взагалі не містять жодних доводів та відповідних доказів щодо лікування позивача у зазначений період, отримання ним поранення, перебування у відпустці тощо. Зазначених обставин та відомостей щодо періоду з 09.06.2023 по 06.09.2023 зміст позовної заяви та матеріали справи взагалі не містять.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні доводи та відповідні документи, що підтверджують факт отримання позивачем поранення (травми, каліцтва, контузії) та перебування позивачем у спірний період на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням такого поранення, що б свідчило про наявність у позивача права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди.

Позивачем у позовній заяві вказані лише загальні доводи щодо бездіяльності відповідача, що виразилася у невиплаті позивачу спірної додаткової винагороди за спірний період, однак жодних обставин та відповідних доказів, з яких суд міг би встановити наявність у позивача права на отримання спірної додаткової винагороди матеріали справи не містять.

Таким чином доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо наявності протиправної бездіяльності з боку позивача та щодо наявності в нього права на отримання спірної додаткової винагороди за спірний період, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, на підставі наявних доказів.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, позивачем не надано до суду належних доказів щодо вчинення відповідачем протиправної бездіяльності або щодо наявності порушеного права позивача. Судом таких обставин також не встановлено.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН