Справа № 320/50506/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

28 листопада 2024 року м.Київ №320/50506/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ" про забезпечення позову у межах адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ" до Державної екологічної інспекції Столичного округу, третя особа: Київська міська державна адміністрація про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ" з позовом до Державної екологічної інспекції Столичного округу, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо внесення до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) припису Державної екологічної інспекції Столичного округу від 27 вересня 2024 року № 2/4/6/2-27/2676 про зупинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 № -10271, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «АДМ»;

- визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції Столичного округу від 27 вересня 2024 року № 2/4/6/2-27/2676 про зупинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 № -10271, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «АДМ».

25.11.2024 ТОВ "АДМ" звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- зупинити дію припису Державної екологічної інспекції Столичного округу від 27.09.2024 № 2/4/6/2-27/2676 про зупинення дії дозволу № -10271 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого товариству з обмеженою відповідальністю «АДМ», до набрання чинності рішення по даній справі;

- зупинити дію Розпорядження Київської міської військової адміністрації №1161 від 04.10.2024 року «Про зупинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05.03.2021 № -10271, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «АДМ», до набрання чинності рішення по даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно виплинути на права та інтереси позивача, ефективний захист та поновлення порушених прав, а також необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому. Також позивач зауважив, що відновлення порушених прав позивача потребуватиме чималих зусиль, часу та значних витрат коштів, в т.ч. через вжиття відповідачем заходів реагування, що передбачається ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.).

Вказана заява була передана судді Лисенко В.І. для подальшого розгляду 27.11.2024.

Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви про забезпечення позову позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, виходячи з наступного.

Втім, позивачем не зазначено та не підтверджено, які саме негативні наслідки матиме позивач внаслідок невжиття заходів забезпечення позову, як наслідок, не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, це призведе до незворотних наслідків для позивача.

Крім того, позивачем не зазначено, яким чином реалізація оскаржуваного припису призведе до зупинення діяльності підприємства.

Таким чином, суд вказує, що позивачем, не зазначено відповідних підстав та не надано належних доказів, які б підтверджували ті обставини, які ним зазначено у заяві про забезпечення позову, які передбачені ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, суд зазначає, що позивачем у своїй заяві про забезпечення позову не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам і не підтверджено таких обставин належними та допустимими доказами.

Крім того, суд зазначає, що сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позовної заяви. Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про правомірність дій чи бездіяльності відповідача, що є предметом спору. Оцінка діям чи бездіяльності відповідача буде надана під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ТОВ "АДМ" про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.150-154,241-243,294,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні клопотання ТОВ "АДМ" щодо вжиття заходів забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лисенко В.І.