Справа № 160/16933/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні:
-до загального страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994 згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ;
у зарахуванні до спеціального стажу періоду навчання у Красноармійському педагогічному училищі з 01.09.1980 по 28.06.1982 роки, періоди роботи з 10.08.1994 по 13.08.2001 та з 22.08.2001 по 31.03.2023 роки для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 :
- до загального страхового стажу період роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994 згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1
-до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982 роки та періоди роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001 та з 22.08.2001 по 31.03.2023 роки для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона з 2023 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 07.05.2024 вона звернулась до відповідача із заявою, у якій, зокрема, просила зарахувати до спеціального стажу період навчання у вищих навчальних закладах з01.09.1980 по 28.06.1982 роки, а також періоди трудової діяльності з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 31.03.2023 роки у закладах і установах освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідач листом від 30.05.2024 повідомив, що періоди навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982 та з 01.09.1985 по 06.07.1990 роки зараховано до загального страхового стажу, а не до спеціального, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, до загального страхового стажу не зараховано період з 15.08.1982 по 09.10.1994 роки, оскільки в даті звільнення відсутня дата наказу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 . До спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років не зараховано періоди з 10.08.1994 по 13.08.2001 та з 22.08.2001 по 31.03.2023 роки у зв`язку з відсутністю довідок про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним, оскільки вона має понад 30 років педагогічного стажу, тобто спеціального стажу роботи, що дає право виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV. Спеціальний трудовий стаж належним чином підтверджений записами в трудовій книжці. За викладених обставин, просить задовольнити позовні вимоги.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); розрахунок страхового стажу станом на дату звернення 07.05.2024.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач 31.07.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії. До заяви ОСОБА_1 додала довідку від 06.07.2023 №280, видану відділом освіти, культури, молоді та спорту Васильківської селищної ради. При опрацюванні наданих позивачем документів встановлено, що в довідці №280 від 06.07.2023 зазначена лише дата переводу, у відомостях про трудову діяльність такий період відсутній, в трудовій книжці дата наказу відсутня, тому для зарахування стажу з 15.08.1982 по 09.10.1994 підстав немає. При повторному зверненні із заявою від 18.04.2024 про перерахунок пенсії позивачем було надано диплом НОМЕР_3 від 28.06.1982 Красноармійського педагогічного училища про періоди навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982, який зараховано до загального трудового стажу позивача. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При визначенні права на пенсію перевіряється чи є установа, в якій працювала особа, в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, а в разі наявності, перевіряється чи передбачена та чи інша посада переліком. Згідно з абзацу другого пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення пенсії. Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Зарахування до спеціального стажу роботи за вислугу років за денною формою у вищих і середніх спеціальних закладах, професійно - технічних навчальних закладах чинним пенсійним законодавством України не передбачено. З урахуванням наведеного, у позивача не підтверджено необхідний стаж роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років, а отже відсутні підстави для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
До відзиву долучено копію пенсійної справи позивача.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 07.12.1998 Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
13.06.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (ВОГ №1 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком та їй з 13.04.2023 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж при призначенні пенсії - 31 рік 9 місяців 14 днів, розмір пенсійної виплати з 13.04.2023 становить 6906,71грн.
31.07.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (ВОГ №1 (сервісний центр)) із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідку №280 від 06.07.2023, видану Відділом освіти, культури, молоді та спору Васильківської селищної ради.
Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності розподілено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.08.2023 №11 у перерахунку пенсії відмовлено, оскільки в довідці №280 від 06.07.2023 зазначена лише дата переводу, у відомостях про трудову діяльність такий період відсутній, в трудовій книжці відсутня дата наказу.

18.04.2024 позивач знову звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (ВОГ №1 (сервісний центр)) із заявою про перерахунок пенсії, долучивши диплом про навчання № НОМЕР_3 , ТВ №963309, а також посвідчення №31915.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу (дата перерахунку 18.04.2024), страховий стаж після перерахунку становить 37 років 2 місяці 18 днів, розмір пенсії з 01.05.2024 8151,46грн., з урахуванням доплат за понаднормовий стаж та по індексації з 01.03.2024 до виплати з 01.05.2024 8397,97грн.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 11 (індивідуальний перерахунок) страховий стаж позивача з урахуванням перетину періодів становить 37 років 02 місяці 18 днів, до якого зараховано такі періоди:

з 01.09.1980 по 28.06.1982 навчання у вищих/середн.НЗ 01 рік 09 місяців 28 днів;

з 01.09.1985 по 06.07.1990 навчання у вищих/середн.НЗ 04 роки10 місяців 06 днів;

з 07.07.1990 по 06.04.1992 догляд за дитиною до 3 років 01 рік 09 місяців 0 днів;

з 10.08.1994 по 13.08.2001 07 років 0 місяців 04 дні;

з 22.08.2001 по 31.12.2003 02 роки 04 місяці 10 днів;

з 01.01.2004 по 31.12.2016 13 років 0 місяців 0 днів;

з 01.01.2017 по 31.04.2023 06 років 03 місяці 0 днів;

з 01.04.2023 по 31.05.2023 0 років 02 місяці 0 днів.

07.05.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила зарахувати до спеціального стажу роботи період навчання у вищих навчальних закладах з 01.09.1980 по 28.06.1982 роки до спеціального стажу, а також періоди трудової діяльності з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 31.03.2023 роки у закладах і установах освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 30.05.2024 №32534-22178/П-01/8-0400/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу повідомлено, що до загального страхового стажу не врахований період з 15.08.1982 по 09.10.1994 - в даті звільнення відсутня дата наказу згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 . До загального страхового стажу зараховано навчання на денному відділенні відповідно дипломів: НОМЕР_5 та НОМЕР_3 . Страховий стаж, зарахований по 31.05.2023, складає 37 років 02 місяця 18 днів. Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж, зокрема, жінки - 30 років, на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Для розгляду питання щодо визначення права виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій позивачу необхідно надати уточнюючі довідки про перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати в період роботи в закладах (установах) державної або комунальної форми власності, робота на посадах, яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 19993 р. №909.

Не погодившись з не зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994 та до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982 та періоду роботи з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 31.03.2023 для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

За змістом статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 3, ст. 10) , що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (ЗП України, 1994 р., № 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., № 39, ст. 1820; 2004 р., № 46, ст. 3052);

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» (ЗП України, 1992 р., № 11, ст. 271).

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктами 5-7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, до посад у освітніх закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено вихователів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, яка передбачає дошкільні навчальні заклади всіх типів та посади завідуючих та посади вихователів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 200/854/19-а.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.04.2023, страховий стаж перераховувався відповідачем у зв`язку із наданням позивачем додаткових документів та становить 37 років 02 місяці 18 днів, до якого зараховано такі періоди: з 01.09.1980 по 28.06.1982, з 01.09.1985 по 06.07.1990, з 07.07.1990 по 06.04.1992, з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.04.2023, з 01.04.2023 по 31.05.2023.

У межах спірних правовідносинах позовні вимоги заявлені щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994, а також щодо не зарахування до спеціального стажу періоду навчання у Красноармійському педагогічному училищі з 01.09.1980 по 28.06.1982, періоди роботи з 10.08.1994 по 13.08.2001 та з 22.08.2001 по 31.03.2023 для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

Щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 09.10.1994.

За розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 11, вказаний спірний період частково зарахований відповідачем до страхового стажу, а саме: з 01.09.1985 по 06.07.1990, з 07.07.1990 по 06.04.1992 та з 10.08.1994 по 09.10.1994, тож спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній, тому в цій частині позовне підлягає задоволенню.

Щодо решти спірних періодів: з 15.08.1982 по 31.08.1985 та з 07.04.1992 по 09.08.1994, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1982, позивач у спірний період працювала:

-з 15.08.1982 по 31.08.1983 вчителем початкових класів в Письменській середній школі (записи №№1-2);

-з 01.09.1983 по 04.08.1994 вчителем початкових класів у Васильківській середній школі №3 (записи №№3-4);

-з 05.08.1994 по 09.08.1994 вчителем початкових класів у Васильківській середній школі №2 (записи №№4-5).

Отже, записами трудової книжки позивача підтверджено її трудову діяльність з 15.08.1982 по 09.08.1994, трудова книжка в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, вказані записи містять накази про прийому на роботу, переведення, звільнення з роботи, а також підписи уповноважених працівників та печатки установ.

В якості підстави для відмови у зарахуванні вказаних спірних періодів роботи відповідачем зазначено, що в даті звільнення відсутня дата наказу згідно з записів в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.

Так, на момент внесення запису до трудової книжки про переведення (05.08.1994) була вже чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення.

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, за змістом Інструкції №58, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників та внесення в них достовірних відомостей саме на роботодавців, також на керівників підприємств (роботодавців) покладено і обов`язок по заміні печаток і штампів цих підприємств.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З наведених норм права слідує, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30.09.2021 у справі №300/860/17 (адміністративне провадження № К/9901/2537/20).

Крім того, суд звертає увагу, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Поряд з цим, трудова книжка позивача в частині спірного періоду роботи не містить неправдивих або недостовірних відомостей, та жодних виправлень, підчисток та/або наведень, зворотнього відповідачем не доведено. Тому зазначені відповідачем зауваження, як-то запис про звільнення не містить дати наказу, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду трудової діяльності позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на роботах, а не правильність виправлень записів у трудовій книжці.

За таких обставин, відмовляючи позивачу в зарахуванні періодів трудової діяльності з 15.08.1982 по 31.08.1985 та з 07.04.1992 по 09.08.1994 до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди її роботи з 15.08.1982 по 31.08.1985 та з 07.04.1992 по 09.08.1994, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Щодо не зарахування до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982 у Красноармійському педагогічному училищі, суд зазначає наступне.

Згідно із дипломом серії ДП №776141 від 28.06.1982, позивач у 1982 році закінчила повний курс в Красноармійському педагогічному училищі по спеціальності «викладання в початкових класах загальноосвітньої школи», рішенням Державної кваліфікаційної комісії 28.06.1982 позивачу присвоєно кваліфікацію «вчитель початкових класів».

Матеріалами справи також підтверджено, що з 15.08.1982 позивач призначена вчителем початкових класів в Письменській середній школі (запис №1 трудової книжки).

Отже, після закінчення навчання позивач була зарахована на роботу за набутою професією на посаду вчителя початкових класів.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Такими чином, період навчання в середньому спеціальному закладі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 по справі № 442/4963/17 та постанові від 18.06.2020 по справі № 676/3013/17.

За таких обставин, відмовляючи позивачу в зарахуванні періоду її навчання Красноармійському педагогічному училищі до спеціального стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період її навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Щодо не зарахування до спеціального стажу періоду трудової діяльності з 15.08.1982 по 09.10.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001 та з 22.08.2001 по 31.03.2023, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1982, позивач у вказані періоди працювала на наступних посадах:

-з 15.08.1982 по 31.08.1983 вчителем початкових класів в Письменській середній школі (записи №№1-3);

-з 01.09.1983 по 04.08.1994 вчителем початкових класів у Васильківській середній школі №3 (записи №№3-4);

-з 05.08.1994 по 09.08.1994 вчителем початкових класів у Васильківській середній школі №2 (записи №№4-5);

-з 10.08.1994 по 13.08.2001 вчителем початкових класів у Васильківській середній школі №2 (записи №№5-6);

-з 22.08.2001 по 27.08.2021 вчителем початкових класів в СШ №22; з 27.11.2009 назва закладу змінена на Комунальний заклад освіти «Спеціалізована середня загальноосвітня школа №22 з поглибленим вивченням іноземної мови» ДМР; з 03.01.2017 назву закладу змінену на Комунальний заклад освіти «Спеціалізована середня загальноосвітня школа №22 з поглибленим вивченням іноземної мови» Дніпровської міської ради;

-з 28.08.2021 призначена на посаду вчителя початкових класів середньої загальноосвітньої школи №75 ДМР.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №280 від 06.07.2023, видану Відділом освіти, культури, молоді та спорту Васильківської селищної ради, ОСОБА_1 , 1963 р.н., дійсно працювала у Васильківській середній школі №3 та виконувала роботу, передбачену посадовою інструкцією вчителя початкових класів на посаді вчителя початкових класів, переведена 05 серпня 1994 року згідно наказу №7 по Васильківській середній школі №3 від 05.08.1994 до Васильківської середньої школи №2.

Відповідно до довідки №95 від 16.10.2023, видану Ліцеєм №2 Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді вчителя початкових класів з 10.08.1994 по 13.08.2001 у Васильківській середній загальноосвітній школі №2.

Згідно з довідкою №62 від 14.06.2023, виданої Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 , вона дійсно працює в комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради з 28.08.2021 на посаді вчителя початкових класів.

Отже, записами в трудовій книжці, а також долученими довідками у їх сукупності підтверджено, що позивач у період з 15.08.1982 по 31.08.1983, з 01.09.1983 по 04.08.1994, з 05.08.1994 по 09.08.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 27.08.2021, з 28.08.2021 безперервно працювала вчителем початкових класів і ця обставина не заперечується відповідачем.

Однак, як вбачається розрахунку страхового стажу, вказані періоди трудової діяльності позивача не зараховані до спеціального стажу (працівник освіти).

Суд зазначає, що за змістом частини першої статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про повну загальну середню освіту» повна загальна середня освіта здобувається на таких рівнях: початкова освіта - перший рівень повної загальної середньої освіти, що передбачає виконання учнем вимог до результатів навчання, визначених державним стандартом початкової освіти; базова середня освіта - другий рівень повної загальної середньої освіти, що передбачає виконання учнем вимог до результатів навчання, визначених державним стандартом базової середньої освіти; профільна середня освіта - третій рівень повної загальної середньої освіти, що передбачає виконання учнем вимог до результатів навчання, визначених державним стандартом профільної середньої освіти.

Відповідно до частини другої статті 4 цього Закону у закладах освіти: початкова освіта здобувається протягом чотирьох років; базова середня освіта здобувається протягом п`яти років; профільна середня освіта здобувається протягом трьох років.

Статтею 35 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що здобуття повної загальної середньої освіти на певному рівні забезпечують: початкова школа, що забезпечує здобуття початкової освіти; гімназія, що забезпечує здобуття базової середньої освіти; ліцей, що забезпечує здобуття профільної середньої освіти.

Учасниками освітнього процесу в закладах освіти є, зокрема, педагогічні працівники (частина перша статті 19 Закону).

На посади педагогічних працівників приймаються особи, які мають педагогічну освіту, вищу освіту та/або професійну кваліфікацію, вільно володіють державною мовою (для громадян України) або володіють державною мовою в обсязі, достатньому для спілкування (для іноземців та осіб без громадянства), моральні якості та фізичний і психічний стан здоров`я яких дозволяють виконувати професійні обов`язки. Перелік посад педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, яка передбачає загальноосвітні навчальні заклади та посади вчителя та вихователя, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, періоди роботи на посаді вчителя початкових класів підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи.

За змістом частини першої та другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в зарахуванні періодів її роботи на посаді працівника закладів освіти (вчителя початкових класів) з 15.08.1982 по 31.08.1983, з 01.09.1983 по 04.08.1994, з 05.08.1994 по 09.08.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 27.08.2021, з 28.08.2021 по 31.03.2023 до спеціального стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати вказані періоди її роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу розмірі 1291,95грн.

Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) щодо не зарахування ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періодів роботи з 15.08.1982 по 31.08.1985 та з 07.04.1992 по 09.08.1994.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди її роботи з 15.08.1982 по 31.08.1985 та з 07.04.1992 по 09.08.1994.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального стажу періоду її навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, період її навчання з 01.09.1980 по 28.06.1982.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального стажу періодів її роботи на посаді працівника закладів освіти (вчителя початкових класів) з 15.08.1982 по 31.08.1983, з 01.09.1983 по 04.08.1994, з 05.08.1994 по 09.08.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 27.08.2021, з 28.08.2021 по 31.03.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, періоди її роботи на посаді працівника закладів освіти (вчителя початкових класів) з 15.08.1982 по 31.08.1983, з 01.09.1983 по 04.08.1994, з 05.08.1994 по 09.08.1994, з 10.08.1994 по 13.08.2001, з 22.08.2001 по 27.08.2021, з 28.08.2021 по 31.03.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1291,95грн. (одна тисяча двісті дев`яносто одна гривня 95 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова