Справа № 120/4483/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 листопада 2024 р. Справа № 120/4483/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ридванської Наталі Борисівни

позивача: Максюти Анатолія Степановича

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.10.2024 про виконання рішення суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а за позовом: ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням від 08.07.2021 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 з 01.03.2021 згідно з "Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

12.06.2023 позивач звернувся із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління щодо виконання рішення суду №120/4483/21 в частині перерахунку і виплати йому пенсії відповідно до Постанови КМУ №418 при проведенні розрахунків з 01.03.2021, з 01.03.2022 та з 01.03.2023 в силу преюдиціальності рішення суду;

- зобов`язати Управління розрахувати та виплатити не виплачену за рішенням суду частину пенсії з коштів Пенсійного фонду України з 01.03.2021 до теперішнього часу;

- встановити строк для повного виконання рішення суду та судовий контроль за його виконанням. За результатами подання/неподання звіту розглянути питання щодо накладення штрафу на керівника Управління в порядку ст. 382 КАС України.

Ухвалою суду від 01.08.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю та подання суб`єктом владних повноважень звіту на виконання рішення суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2023 скасовано. Прийнято нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в строк 30 днів з моменту отримання даної постанови, подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про повне та належне виконання постанови суду від 08.07.2021 по справі №120/4483/21-а.

13.10.2023 ОСОБА_2 подав клопотання про приєднання до матеріалів справи документа. Крім цього, у даній заяві надав свої пояснення щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду від 08.07.2021 та просив розгляд звіту провести у судовому засіданні з викликом сторін.

07.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало звіт про виконання судового рішення від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а.

Ухвалою від 28.11.2023 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2023 та встановлено новий строк для подання звіту протягом тридцяти днів.

20.12.2023 Головне управління Пенсійного фонду України подало апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2024 без змін.

06.03.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 10.04.2024 відмовлено у прийнятті звіту ГУ ПФУ у Вінницькій області від 06.03.2024 та встановлено новий строк для подання звіту терміном у 30 днів.

13.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало новий звіт про виконання рішення суду від 08.07.2021.

Ухвалою суду від 29.07.2024 звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.06.2024 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а визнати таким, що не підтверджує виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_3 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60 560, 00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати до суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а протягом 30 днів з дати отримання копії цієї ухвали.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 залишено без змін.

04.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало новий звіт про виконання рішення суду.

Відповідач зазначає, що на виконання рішення суду у справі №120/4483/21-а Головним управлінням перераховано розмір пенсії ОСОБА_2 та забезпечено її виплату без обмеження максимальним розміром. Розмір пенсії позивача з 01.03.2021 склав 26846,49 грн, з 01.03.2022 - 32458,75 грн, з 01.03.2023 - 34388,10 грн, з 01.03.2024 - 40397,08грн. Вказане підтверджується розрахунками пенсії позивача.

Тобто, на виконання рішення суду, яке ухвалене у 2021 році, Головним управлінням здійснено позивачу подальші перерахунки пенсії, після первинного його виконання. В цілому, Головним управлінням у справі № 120/4483/21-а позивачу нараховано заборгованість в сумі - 378 578,81 грн, яка обліковуються Головним управлінням в підсистемі «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ та будуть виплачені після виділення коштів 3 Державного бюджету України передбачених на цю мету, оскільки нормами п. 6 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058 від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до внесення відповідних змін до законів, фінансування пенсій, передбачених, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пенсійне забезпечення позивача здійснюється відповідно до Закону України № 1788 «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України віл 09.12.2021 №35-1) (далі - Порядок 21-2) черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Пунктом 7 Розділу І Порядку 21-2, передбачено проведення Головним управління фінансування заборгованості за судовими рішеннями за рахунок коштів Державного бюджету України. Власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону № 1058. Статтею 73 Закону №1058 встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим законом, а тому Головне управління вказує, що не може їх використати на виплату пенсії заявника.

Ухвалою від 10.10.2024 розгляд звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.10.2024.

11.10.2024 позивачем подано заперечення на звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому зазначає, що вказаний звіт не містить ознак повного виконання рішення суду, або вказівок на обставини непереборної сили, що не давали б його виконати, відновлення прав не відбулося.

16.10.2024 відповідач подав додаткові пояснення у яких вказує, що зміни в розмірі пенсії розрахованої на виконання рішення суду здійснювались Головним управлінням з урахуванням правових висновків викладених судами першої та апеляційної інстанції в межах цієї адміністративної справи впродовж 2021-2024 років. Нарахована на виконання судового рішення заборгованість в загальній сумі - 378 578,81грн, буде виплачена за рахунок коштів, передбачених у необхідному обсязі в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, а на сьогоднішній день вона обліковується Головним управлінням в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

16.10.2024 в судовому засіданні оголошено перерву для надання відомостей щодо отримання пенсії позивача за жовтень 2024 року. Наступне судове засідання призначено на 04.11.2024.

31.10.2024 позивач подав додаткові письмові пояснення, у яких зазначає, що до грудня 2022 року Управління демонстративно і умисно продовжувало здійснювати обмеження пенсії у 10 прожиткових мінімумів, ніби рішення суду не існувало, а потім з невідомих мотивів до травня 2024 року обмежило поточні виплати на рівні 2021 року не зважаючи на своїй ж перерахунки. Тому просить суд не приймати даний звіт Пенсійного органу та застосувати до керівника Управління новий штраф відповідно до вимог ч. 7 ст. 382 КАС України.

Крім того, до вказаних пояснень додає дані про виплату пенсії за жовтень 2024 року в розмірі 40397,08 грн.

04.11.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.11.2024, ОСОБА_2 просив суд не приймати звіт відповідача та накласти штраф на керівника ГУ ПФУ у Вінницькій області, оскільки заборгованість в сумі 378 578,81 грн так і не виплачена. При цьому, позивач не заперечує, що пенсія за жовтень та листопад 2024 року виплачена йому вже без обмеження максимальним розміром в сумі 40397,08 грн.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у судовому засіданні просила прийняти звіт від 04.10.2024 про виконання рішення суду, оскільки вважає, що Пенсійним органом вжито всіх належних заходів з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши звіт про виконання судового рішення, суд при вирішенні питання про його прийняття керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Відтак, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 02.06.2016 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Судом встановлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 пенсійним органом проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.03.2021 згідно з "Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Виконання відповідачем дій, зазначених у резолютивній частині рішення щодо врахування та виплати позивачу пенсії з 01.03.2021 без обмеження її максимальним розміром підтверджено доданими до звіту протоколами про перерахунок пенсії за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки.

При цьому, зі змісту таких протоколів слідує, що розмір пенсії позивача з 01.03.2021 склав 26846,49 грн, з 01.03.2022 - 32458,75 грн, з 01.03.2023 - 34388,10 грн та з 01.03.2024 - 40397,08 грн.

Згідно доказів, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_2 за жовтень 2024 року отримав пенсію без обмеження її максимальним розміром в сумі 40397,08 грн. Вказане ним не заперечується.

Також на виконання рішення суду додатково донараховано кошти у сумі 378578,81 грн, які будуть виплачені після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України.

Донараховані кошти в сумі 378578,81 грн включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Слід зазначити, що відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262) встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Статтею 73 Закону №1058 встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим законом.

Тобто, в Головного управління ПФ України у Вінницькій області відсутні правові підстави для виплати донарахованих сум пенсії за судовим рішенням за рахунок власних коштів, оскільки статтею 8 Закону України № 2262 обумовлено здійснення таких виплат виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

В свою чергу, кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Кошти Державного бюджету, що передбачені на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з бюджету Пенсійного фонду України, затверджується щорічно Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, наведене свідчить на користь того, що відповідач виконав рішення суду та здійснив перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.03.2021 згідно з "Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром.

Відтак, відповідачем доведено, що рішення суду у цій справі є виконаним, а отже, звіт підлягає прийняттю.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.10.2024 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна