Справа № 440/8582/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/8582/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/8582/24 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною відмови та стягнення сум компенсації,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, в якому, з урахуванням уточнення обсягу заявлених вимог, просить суд визнати протиправною відмову Полтавського апеляційного суду щодо виплати компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою суддівської винагороди за період з квітня 2020 року по серпень 2020 року, такою, що суперечить вимогам наказу Полтавського апеляційного суду від 15.06.2022 №4.7-10/37, стягнувши з Державної судової адміністрації України та Полтавського апеляційного суду в межах їх повноважень в частині організаційного та фінансового забезпечення виплат, пов`язаних із закінченням суддівських повноважень ОСОБА_1 , суму компенсації нарахованого, але не виплаченого доходу (грошового забезпечення) у розмірі 152 636,23 грн.

Підставою для звернення до суду з цим позовом є переконання заявниці у протиправній відмові Полтавського апеляційного суду виплатити їй відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суддівської винагороди після припинення повноважень судді з 18.06.2022.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач в особі Полтавського апеляційного суду у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 08.08.2024, висловив свої заперечення проти задоволення позову (а.с. 42-45). Зазначив, що у період з 18.04.2020 по 27.08.2020 виплата суддівської винагороди проводилася своєчасно, без порушення строків її виплати, за КЕКВ 2123 "суддівська винагорода" із застосуванням обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік". Вказує, що сума обмежень суддівської винагороди ОСОБА_1 , яка зумовлена застосуванням приписів статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", була перерахована на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №440/5618/20, яке набрало законної сили 17.05.2021 (ВП №66073501 відкрито 15.07.2021), тому за своєю суттю є виплатою судді за рішенням суду, тобто має разовий характер. У зв`язку з цим підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з квітня по серпень 2020 року відсутні. Додає, що сума коштів 152 636,23 грн, яку позивач просить виплатити в якості спірної компенсації, не відповідає дійсності, оскільки в основу розрахунку позивач бере саме суми нарахованого обмеження, без урахування сум утримання податків та обов`язкових платежів, як того вимагає діюче законодавство. Пояснює, що станом на 15.03.2024 має місце часткове виконання рішення суду у справі №440/5618/20 у сумі 771,90 грн, з них перераховано ОСОБА_1 на поточний рахунок - 621,38 грн, утримано ПДФО - 138,94 грн, військовий збір - 11,58 грн. Часткове виконання рішення суду у листопаді 2023 року становило 378,57 грн, у січні 2024 року - 133,33 грн, у лютому 2024 року - 133,33 грн, у березні 2024 року -126,67 грн, у квітні - 126,67 грн, у травні - 133,33 грн, у червні - 133,33 грн про що було відповідно повідомлено ОСОБА_1 (а.с. 76-83).

У відповіді на відзив позивач заперечує твердження відповідача про те, що сума обмежень носить разовий характер, оскільки обмеження застосовувалися щомісячно з квітня по серпень 2020 року і відповідач цей факт не заперечує. Часткова сплата боргу у сумі 771,90 грн не покриває повну виплату суддівської винагороди в сумі 359 143,92 грн. Стверджує, що відповідач самоусунувся від виконання повноважень, не передбачивши і не заклавши в бюджет на 2022 рік необхідні виплати, що призвело до неповного розрахунку при звільненні та свідчить про факт протиправної бездіяльності (а.с. 104-106).

Державна судова адміністрація України правом на подачу відзиву на позов не скористалася.

Розгляд справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Указу Президента України від 28.09.2018 №297/2018 суддя Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1 переведена на роботу на посаду судді Полтавського апеляційного суду (а.с. 84-86).

Наказом Полтавського апеляційного суду від 02.10.2018 №08-03/01 "Про зарахування до штату суду" зараховано до штату суду суддю ОСОБА_1 з 02.10.2018 з окладом згідно штатного розпису (а.с. 87-92).

Як видно з розрахункових листів за квітень - вересень 2020 року, при нарахуванні суддівської винагороди ОСОБА_1 за спірний період відповідачем було застосовано обмеження розміру посадового окладу десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (а.с. 94).

Не погодившись із правомірністю обмеження суддівської винагороди, позивач звернулася до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №440/5618/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня по 27 серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано Полтавський апеляційний суд провести перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 18 квітня по 27 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У подальшому наказом в.о. голови Полтавського апеляційного суду від 15.06.2022 №47-10/37 припинено трудові відносини з ОСОБА_1 внаслідок припинення повноважень судді та відраховано зі штату Полтавського апеляційного суду із займаної посади судді з 18.06.2022 у зв`язку з досягненням суддею 65 років відповідно до частини 1 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Вказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік тривалістю 15 календарних днів. Відділу бухгалтерського обліку та звітності Полтавського апеляційного суду провести повний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 на дату звільнення з посади (а.с. 93).

Позивач вважає, що відповідно до зазначеного наказу з нею мав бути проведений повний розрахунок суддівської винагороди на дату звільнення з посади. Однак до теперішнього часу наказ від 15.06.2022 №47-10/37 не виконаний.

У зв`язку з цим у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського апеляційного суду із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 (а.с. 17-20).

У відповідь в.о. голови Полтавського апеляційного суду Ю.Дряниця листом від 19.04.2024 №4.6-32/ЕП-422/24Вих повідомив заявницю про те, що сума обмежень суддівської винагороди, яка виникла на підставі ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», була перерахована згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №440/5618/20 (набрало законної сили 17.05.2021, ВП №66073501 відкрито 15.07.2021) та є виплатою судді за рішенням суду, а отже, має разовий характер. У зв`язку з цим підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з квітня по серпень 2020 року відсутні.

Звернув увагу на те, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», п. 4 Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою КМ від 21.02.2001 №159, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Сума коштів 146 171,55 грн, яку позивач просила виплатити в якості компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат, не відповідає дійсності, оскільки в основу розрахунку ОСОБА_1 бере саме суми нарахованого обмеження, без урахування сум утримання податків та обов`язкових платежів, як того вимагає діюче законодавство.

Додав, що кошторисом Полтавського апеляційного суду на 2023 рік за відкритою бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» затверджено кошторисні призначення за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» в розмірі 5300,00 грн. Кошторисом Полтавського апеляційного суду на 2024 рік за відкритою бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» затверджено кошторисні призначення за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» в розмірі 23800,00 грн. Кошти розподілено в рівній частині для виконання наявних виконавчих проваджень. Відповідно станом на 15.03.2024 має місце часткове виконання рішення суду у справі №440/5618/20 у сумі 771,90 грн, з них: перераховано на поточний рахунок 621,38 грн; утримано суму ПДФО 138,94 грн; утримано суму В3 - 11,58 грн. Часткове виконання рішення суду у листопаді 2023 року становило 378,57 грн, у січні 2024 року - 133,33 грн, у лютому 2024 року - 133,33 грн, у березні 2024 року - 126,67 грн, про що було відповідно повідомлено ОСОБА_1 . Зазначені суми також не були взяті заявником до уваги при проведенні розрахунку суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (а.с. 21-23).

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у виплаті грошової компенсації, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон №2050-ІІІ).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону №2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 аналогічні положенням Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави і механізм виплати компенсацій.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є наявність таких основних передумов:

нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії);

порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини платника);

затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги;

доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, як про це стверджує представник у відзиві, оскільки вимога про її виплату зумовлена порушенням строків сплати відповідачем суддівської винагороди, яка є видом грошового забезпечення, що виплачується на постійній основі впродовж виконання повноважень судді.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим правовим регулюванням значення мають обставини того, чи з порушенням строків був виплачений і нарахований дохід, чи виплачений і коли саме цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими закон пов`язує право на виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, оскільки спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Разом з тим, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання про те, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації як невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі щомісячного довічного грошового утримання).

Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу здійснюється незалежно від порядку і підстав його нарахування - самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

У випадку бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виплати сум грошового забезпечення позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача судовим рішенням чи відповідним нормативно-правовим актом обов`язку здійснити виплату належних позивачу сум.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.04.2018 у справі №822/1110/16, від 20.12.2019 у справі №822/1731/16, від 13.03.2020 у справі №803/1565/17.

Матеріалами цієї справи підтверджено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №440/5618/20, яке 17.05.2021 набрало законної сили, визнано протиправними дії та зобов`язано Полтавський апеляційний суд провести перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 18 квітня по 27 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Як вже зазначалося вище, на виконання цього судового рішення відповідачем було виплачено станом на червень 2024 року частину заборгованості у розмірі 1165,23 грн з 359143,92 грн нарахованих сум суддівської винагороди судді, яка була обмежена внаслідок застосування статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Отже, судовим рішенням у справі №440/5618/20, яке набрало законної сили 17.05.2021, встановлено факт несвоєчасності виплати відповідачем суддівської винагороди позивачу.

За таких обставин в рамках спірних правовідносин суд знаходить наявність достатніх підстав для задоволення вимоги позивача щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з боку Полтавського апеляційного суду, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, та який вчинив протиправну бездіяльність внаслідок невиплати спірної компенсації.

З приводу вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів конкретних сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 152 636,23 грн, суд зазначає наступне.

Принцип розподілу влади не надає адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, натомість ключовим завданням суду є здійснення правосуддя, зокрема шляхом контролю за легітимністю рішень, дій чи бездіяльності з боку суб`єкта владних повноважень.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки на предмет відповідності цим критеріям. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше буде порушено принцип розподілу влади.

Враховуючи викладене суд зауважує, що не може підміняти визначений орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди, та на свій розсуд розраховувати суми такої компенсації, позаяк задоволення позову у спосіб, обраний позивачем, буде формою втручання у дискреційні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому в цій частині вимог позов задоволеним бути не може.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності Полтавського апеляційного суду внаслідок ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 по день фактичної виплати такої суддівської винагороди включно за весь час затримки виплати, з огляду на що суд зобов`язує Полтавський апеляційний суд нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 по день фактичної виплати такої суддівської винагороди включно за весь час затримки виплати.

За таких обставин позов слід задовольнити частково.

Позивач судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/8582/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду внаслідок ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 по день фактичної виплати такої суддівської винагороди включно за весь час затримки виплати.

Зобов`язати Полтавський апеляційний суд нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 по день фактичної виплати такої суддівської винагороди включно за весь час затримки виплати.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Полтавський апеляційний суд (; вул. Соборності, 18, Полтава, 36000).

Відповідач: Державна судова адміністрація України (; вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун