Справа № 200/6070/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року справа №200/6070/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року (головуючий суддя в 1 інстанції Бабаш Г.П., повний текст складено 23 січня 2024 року) у справі № 200/6070/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

визнання протиправним та скасування наказу № 159 від 21.09.2023 Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, виданий начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 та продовжено розгляд справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 159 від 21.09.2023 Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, виданий начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовна заява не відповідає положенням ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає поверненню позивачу.

Представники сторін в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права встановив наступне.

30.10.2020 ОСОБА_1 старший солдат, діловод відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_6 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Сухопутних військ ЗСУ уклала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом від 08.08.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 126 призначено службове розслідування на предмет встановлення факту відсутності та несвоєчасного прибуття військовослужбовця старшого солдата Юлії Найден.

Наказом від 08.09.2023 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 152 термін службового розслідування продовжено до 22.09.2023.

21.09.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 виданий наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 159 Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця.

Згідно даного наказу під час службового розслідування, відповідно до наданих пояснень встановлено, що оператор відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 , старший солдат ОСОБА_2 , 08.08.2023 о 17 годині 20 хвилин в порушення вимог, зазначених в Інструкції про порядок виклику посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 на контрольний зв`язок та їх оповіщення в ході проведення мобілізаційних заходів, затвердженої начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 26.12.2022, залишила службове місце, не доповіла безпосередньому командиру (начальнику) рапортом про необхідність залишення території розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 , не отримавши дозвіл, визначений нормами чинного законодавства України, залишила місце служби та покинула місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На підставі наведеного зроблено висновок про самовільне залишення ОСОБА_3 місця несення служби та відповідно до пункту б статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за порушення покладених обов`язків внаслідок неналежного та недбалого виконання службових обов`язків, їй оголошено догану.

ОСОБА_1 звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 зі скаргою від 11.10.2023, в якій вказала, що не згодна з застосуванням до неї дисциплінарного стягнення, оскільки не вчиняла дисциплінарного правопорушення. Також позивач вказала, що ні з матеріалами, ні з результатами службового розслідування, ні з оголошенням дисциплінарного стягнення її ознайомлено не було.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 20.10.2023 № 392 про результати службової перевірки дію наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_8 від 21.09.2023 № 159 залишено в силі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ прийнято протиправно, оскільки відсутні докази скоєння позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни.

Положеннями ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені в Дисциплінарному статуті Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

У статтях 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За приписами статті 45 статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно до пункту б статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців може бути накладено дисциплінарне стягнення - догана.

Відповідно до статті 84 статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Стаття 84 даного статуту визначає, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. (стаття 85)

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. (стаття 86)

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, (далі - Порядок № 608).

Службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абзац 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі, зокрема: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.

Згідно з пунктами 5 та 6 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача проведено службове розслідування на предмет встановлення факту відсутності та несвоєчасного прибуття військовослужбовця Юлії Найден.

Під час проведення службового розслідування встановлено наступне:

Оператор відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 , старший солдат ОСОБА_2 , 08.08.2023 приблизно о 17 год. 05 хв., з її слів, з дозволу начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 , вийшла з території ІНФОРМАЦІЯ_8 та пішла до косметичного салону на манікюр на 17.30. Повернулась до робочого місця приблизно о 19 год. 20 хв.

Відповідно до пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_5 встановлено, що 08.08.2023 у ІНФОРМАЦІЯ_11 працювала комплексна перевірка ІНФОРМАЦІЯ_12 . Під час вечірньої наради о 17 год. 00 хв. начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 віддав усний наказ усім військовослужбовцям залишатися на місцях до завершення роботи комісії (комісія залишила територію о 18 год. 20 хв. О 17 год. 20 хв. ОСОБА_3 залишила місце служби, про що було негайно повідомлено начальника відділення ОСОБА_4 . Отриманий наказ про негайне повернення ОСОБА_3 проігнорувала та повернулася до місця несення служби о 19 год. 20 хв.

Начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 надав пояснення, згідно яких ОСОБА_3 08.08.2023 до 17 год. 00 хв. запитала дозвіл на убуття за межі розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 . Під час наради о 17 год. 00 хв. начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 віддав усний наказ усім військовослужбовцям залишатися на місцях до окремого розпорядження, а відсутніх викликати до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після першого виклику у телефонному режимі о 17 год. 33 хв. старший солдат ОСОБА_3 відповіла, що прибуде. Повторний виклик відбувся о 17 год. 50 хв. Але ОСОБА_3 прибула лише о 19 год. 20 хв.

В обґрунтування своєї відсутності ОСОБА_3 пояснила, що з дозволу начальника відділення ОСОБА_4 вийшла за межі території ІНФОРМАЦІЯ_8 до косметичного салону на манікюр на 17 год. 30 хв. Плановий показних за день щодо внесення 25 облікових карток до бази ЄДРВ «Оберіг» виконала за рахунок обідньої перерви (загалом за день внесла 42 облікові картки).

У висновку службового розслідування вказано, що оператор відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 старший солдат ОСОБА_2 в порушення вимог, зазначених в Інструкції про порядок виклику посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 на контрольний зв`язок та їх оповіщення в ході проведення мобілізаційних заходів, залишила службове місце, не доповіла безпосередньому командиру (начальнику) рапортом про необхідність залишення території розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 , не отримавши дозвіл, визначений нормами чинного законодавства України, залишила місце служби та покинула місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За висновком службового розслідування ОСОБА_3 самовільно залишила місце несення служби. Вказані неправомірні дії порушують вимоги Інструкції про порядок виклику посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 на контрольний зв`язок та їх оповіщення в ході проведення мобілізаційних заходів.

Згідно проведеного відносно позивача службового розслідування їй у провину поставлено залишення місця служби без рапорту безпосередньому командиру, без отримання дозволу, що є порушенням вимог вищевказаної Інструкції.

До матеріалів справи долучено Інструкцію про порядок виклику посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 на контрольний зв`язок та їх оповіщення в ході проведення мобілізаційних заходів.

Відповідач ні в акті службового розслідування, ні в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не послався на конкретну норму в цій Інструкції, яка порушена позивачем.

Разом з цим, в першому реченні даної Інструкції вказано: «з метою забезпечення і своєчасного виходу посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 на контрольний зв`язок та оповіщення в ході проведення заходів черговий зобов`язаний:» і далі слідують пункти 1.1 1.12.

Тобто саме формулювання даної Інструкції визначає дії чергового і порядок та строки оповіщення ним в разі необхідності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 . Одночасно вона не покладає (за її структурою) зобов`язань на інших посадових осіб центру комплектування.

Відповідачем не надано доказів про ознайомлення позивача з вимогами даної Інструкції, що було витребувано ухвалою суду першої інстанції від 04.01.2024) та не надано з цього приводу будь-яких пояснень.

Крім того, у висновку в акті службового розслідування та в оскаржуваному наказі № 159 порушенням дисципліни вказано залишення ОСОБА_3 місця служби без рапорту безпосередньому командиру, без отримання дозволу. Тобто мова про її виклик та несвоєчасне прибуття за викликом не йдеться.

Відповідач в акті вказує, що позивач не отримала дозвіл, визначений нормами чинного законодавства України. Проте суд першої інстанції в ухвалі від 04.01.2024 зобов`язував відповідача, зокрема, надати пояснення який рапорт і кому має бути поданий та в якій формі надається дозвіл. Проте відповідач це зобов`язання суду проігнорував.

При цьому, згідно наданих в ході службового розслідування пояснень її безпосереднього керівника ОСОБА_7 , ОСОБА_3 08.08.2023 о 17 год. 00 хв. запитала дозвіл на убуття за межі розташування ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_7 прямо не вказує, що він надав їй такий дозвіл, проте зважаючи, що він не вказує про заборону ним покидати місце дислокації, суд робить висновок, що такий дозвіл позивачу наданий був. Тим більше ніхто не ставить питання про порушення позивачем наказу залишитись у розташуванні ІНФОРМАЦІЯ_8 .

При цьому, повернення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 о 19 год. 20 хв. ні в акті службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі їй в провину в якості дисциплінарного проступку не поставлено.

Отже наявними в матеріалах справи поясненнями та доказами не встановлено у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до відповідальності. Також протиправність діяння позивача не встановлена конкретною нормою права.

З огляду на встановлені обставини суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а наказ № 159 від 21.09.2023 Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позовна заява не відповідає положенням ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає поверненню позивачу, оскільки судом першої інстанції відповідно до норм процесуального закону правильно визначений відповідач - територіальний центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 , спірний наказ виданий саме цим відповідачем. Тому колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при визначені складу учасників судового процесу в межах даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 200/6070/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 200/6070/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць