Справа № 440/8628/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Є.Б. Супрун
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 р. Справа № 440/8628/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/8628/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач, ГУПФУ в Полтавській області), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи у РФ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках про заробітну плату №000000708 від 01.03.2021 та №000000709, починаючи з моменту призначення пенсії, а саме - з 01.04.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на безпідставність у неприйнятті при розрахунку розміру пенсії довідок про його заробіток на території РФ з підстави припинення останньою участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати, відображених у довідках №000000708 та №000000709, виданих 01.03.2021 Акціонерним товариством "Полюс Красноярськ" (російська федерація).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22.04.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати, відображених у довідках №000000708 та №000000709, виданих 01.03.2021 Акціонерним товариством "Полюс Красноярськ" (російська федерація), за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на території російської федерації з 01.01.2004 по 28.02.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому позивачу до страхового стажу не зараховано період його роботи на території РФ з 01.01.2004 по 28.02.2021 за відсутністю вищезазначених правових підстав.

Також, вказує, що при призначенні пенсії заробітна плата враховується на території російської федерації за період по 31.12.1991 року за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ з 21.04.2022, де отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, обчислену згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

21.04.2022 ОСОБА_1 у віці 51 повних років звернувся до ГУПФ із заявою та пакетом документів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) за Списком № 1.

Аналіз поданих позивачем для призначення пенсії за віком на пільгових умовах документів, за висновком пенсійного органу, показав, що страховий стаж з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 становить 24 роки 00 місяців 28 днів. Страховий стаж за Списком № 1 становить 08 років 01 місяць 16 днів. При цьому, до пільгового стажу не зараховано період роботи згідно із записами у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.07.2021 №02-19/746, яка видана АТ "Полюс Красноярськ" за період роботи з 14.12.2001 по 29.02.2021, оскільки не дотримано форму Додатку 5 пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, яка передбачає три підписи, а також через те не зазначення статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відсутність даних про дати проведення атестації. Також до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи в РФ з 01.01.2004 по 28.02.2021. Роз`яснено, що зарахування даного стажу можливе лише за умови підтвердження компетентними органами сплати внесків до пенсійного фонду РФ.

У зв`язку з цим рішенням ГУПФ в Рівненській області (за екстериторіальністю) від 26.04.2022 №95 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із цим рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4573/22 від 25.11.2022 позов ОСОБА_1 до ГУПФ в Полтавській області, ГУПФ в Рівненській області задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ у Рівненській області від 26.04.2022 №95 та зобов`язав останнього повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, сформульованих судом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі №440/4573/22 від 30.11.2023 апеляційну скаргу ГУПФ в Рівненській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2022 у справі №440/4573/22 змінено в частині мотивів та підстав часткового задоволення позову, виклавши їх у редакції цієї постанови.

20.12.2023 ГУПФ в Рівненській області повторно розглянуто заяву позивача від 21.04.2022 та прийнято рішення №95 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж станом на 21.04.2022, так вік заявника становить 51 рік 2 місяці 15 днів, страховий стаж з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 24 роки 0 місяців 28 днів. Страховий стаж особи за Списком №1 становить 8 років 1 місяць 15 днів. Пільговий стаж за Списком №2 (з урахуванням пільгового стажу за Списком №1) становить 10 років 0 місяців 25 днів. До пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди роботи згідно із записами у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.06.2021 №150, виданої ПАТ Полтавський гірничозбагачувальний комбінат, з 19.07.1989 по 10.10.1989, з 18.06.1992 по 17.01.1994, з 18.01.1994 по 09.02.1999 та з 01.03.2000 по 06.12.2001. До пільгового стажу за Списком №2 зараховано період роботи згідно із записами у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.07.2021 №02-19/746, виданої АТ "Полюс Красноярськ" за період роботи з 14.12.2001 по 19.03.2003, з 28.04.2003 по 31.12.2003. Не враховано до пільгового стажу за Списком № 2 період відпустки без збереження заробітної плати з 20.03.2003 по 27.04.2003. До страхового стажу не зараховано період роботи на території російської федерації з 01.01.2004 по 28.02.2021 рік, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила виконання зобов`язань відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. За доданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виникає 07.02.2023 після досягнення віку 52 років із зниженням пенсійного віку на 8 років.

Вважаючи зазначене рішення пенсійного органу протиправним, позивач знову звернувся з позовом до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №460/28483/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ в Рівненській області задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ в Рівненській області від 20.12.2023 №95 про відмову ОСОБА_1 у призначенні з 21.04.2022 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано ГУПФ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 періоди з 01.09.1986 по 18.07.1989, з 11.10.1989 по 18.06.1990, з 21.06.1990 по 13.04.1992.

На виконання цього судового рішення ГУПФ в Рівненській області було призначено позивачу з 21.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 28-32).

Після цього адвокат позивача В`ячеслав Кардаш звернувся до ГУПФ із заявою, яка зареєстрована 05.06.2024 за №10708/С-1600-24, з приводу обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату №000000708 та №000000709 від 01.03.2021 (з лютого 2011 по вересень 2021) за роботу в АТ "Полюс Красноярськ" та перерахунку пенсії з урахуванням таких довідок з моменту призначення пенсії.

Відповідач листом від 02.07.2024 повідомив про те, що пенсії громадянам, які проживали або працювали на території РФ, призначаються на умовах, визначених Законом №1058. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на виконання Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №460/28483/23. Пенсію призначено з урахуванням страхового стажу тривалістю 25 років 7 місяців 28 днів, у тому числі 8 років додаткового стажу роботи за списком №1 та з урахуванням заробітної плати за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2023. До звернення для призначення пенсії було додано довідки №000000708 та №000000709 від 01.03.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 з лютого 2011 по вересень 2021 за роботу в АТ "Полюс Красноярськ". До страхового стажу не зараховано період його роботи на території РФ з 01.01.2004 по 28.02.2021 за відсутності вищезазначених правових підстав (а.с. 4).

Вважаючи протиправними дії ГУПФ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, за період роботи у РФ, позивач через представника звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув достатній страховий стаж, звернувся за перерахунком пенсії, надавши довідки про заробіток, які були отриманні ним до введення воєнного стану в Україні. Тож надані позивачем для перерахунку пенсії документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти його права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією РФ припинено співробітництво та неможливо підтвердити довідку про заробітну плату первинними документами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або у разі відсутності після 1 липня 2000 року 60 місяців страхового стажу, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно зі ст. 44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Спірним у цій справі є питання можливості врахування відповідачем сум заробітку позивача, отриманих за період його трудової діяльності на території РФ.

13.03.1992 державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (ст. 1).

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Згідно зі ст. 3 вказаної Угоди, усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до ст. 5 цієї Угоди, така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з ч. 2-3 ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно зі ст. 7 вказаної Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до ст. 11 вказаної Угоди, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на наведені вище положення Угоди, суд зазначає, що вихід РФ та у подальшому й України із вказаної Угоди жодним чином не тягне за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх виникли ще до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, заробітна плата, отримана позивачем на території РФ, не може бути неврахованою під час здійснення перерахунку пенсії саме з таких підстав.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №22-1).

Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку №22-1, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до пп. 3 п. 2.1 Порядку №22-1, для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що представник позивача разом із заявою про перерахунок пенсії надав до пенсійного органу довідки про заробітну плату позивача №000000708 та №000000708 від 01.03.2021, видані за місцем його колишньої роботи на АТ "Полюс Красноярськ" (РФ) (а.с. 7).

Зі змісту означених довідок вбачається, що позивач у період лютий - квітень 2011 року, червень 2011 року - серпень 2021 року отримував заробітну плату, з якої здійснювалися відрахування до пенсійного фонду РФ за встановленими тарифами (як зазначено в довідках).

Також, вказані у довідках періоди роботи додатково підтверджуються записами трудової книжки позивача та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №440/4573/22.

Таким чином, позивачем для перерахунку пенсії були надані всі необхідні документи, передбачені Порядком № 22-1.

При цьому, вказаним Порядком не встановлено обов`язку особи, яка звертається за перерахунком пенсії, подавати разом з відповідною заявою первинні документи, на підставі яких була видана довідка про заробітну плату, позаяк зі змісту довідок видно, що видані вони саме на підставі особових рахунків.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач набув достатній страховий стаж, звернувся за перерахунком пенсії, надавши довідки про заробіток, які були отриманні ним до введення воєнного стану в Україні.

Тож надані позивачем для перерахунку пенсії документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти його права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією РФ припинено співробітництво та неможливо підтвердити довідку про заробітну плату первинними документами.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено факту сумнівності відомостей, зазначених у спірних довідках. Факт видачі довідок підприємством РФ не підтверджує припущення відповідача щодо недостовірності відомостей, вказаних у таких довідках, а тому жодним чином не впливає та не може обмежувати право позивача на пенсійне забезпечення.

З огляду на наведене вище, відповідні доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для зарахування спірного періоду, суперечать висновкам суду у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій, які є предметом оскарження, надано не було.

Колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Chahal проти Об`єднаного королівства (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі Афанасьєв проти України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправними дій ГУПФ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати, відображених у довідках №000000708 та №000000709, виданих 01.03.2021 АТ "Полюс Красноярськ", а також зобов`язання ГУПФ здійснити з 22.04.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати, відображених у довідках №000000708 та №000000709, виданих 01.03.2021 АТ "Полюс Красноярськ", за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії, для чого відповідача слід зобов`язати ще й зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на території РФ з 01.01.2004 по 28.02.2021.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи з урахуванням встановлених та доведених фактів із наведенням належних висновків та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 по справі № 440/8628/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий