Справа № 336/9331/24
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 336/9331/24

Провадження №: 2-а/336/95/2024

м. Запоріжжя 28 листопада 2024 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Бублій Є.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.09.2024 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період) за неявку 28.08.2024 року за повісткою про виклик. На думку позивача, притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, а постанова винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки під час винесення постанови не було з`ясовано дійсні обставини справи, які позивач вважає поважними, не доведено вину позивача у вчиненні правопорушення. Зокрема, позивач стверджує, що не отримував повістки від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідачем не було надано належних та допустимих доказів правомірності його оповіщення та виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом позову позивач зазначає, що вказаного правопорушення він не скоював, матеріали справи не містять доказів його винуватості, та просить суд скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.10.2024 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу встановлено строк на надання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому зазначив, що 26.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 28.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за адресою АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, підписувати та отримувати повістку відмовився, про що було складено відповідний акт від 26.08.2024 року. Зміст повістки та акту було доведено (прочитано) ОСОБА_1 у голос. Проте, у визначений у повістці час, а саме 28.08.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. Про причини неявки не повідомив.

Уповноваженою особою було складено протокол про адміністративне правопорушення № 749 від 05.09.2024 року, в якому сповіщено позивача про місце та час розгляду справи: 13.09.2024 року о 10:00 год. На думку відповідача, повістка позивачу була вручена правомірно, оскільки групи оповіщення здійснюють заходи оповіщення незалежно від місця перебування на військовому обліку. А у разі неприбуття громадянин повинен був у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки або будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Оскільки позивач не виконав вимоги діючого законодавства, його притягнуто до адміністративної відповідальності законно, а тому позов задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Фомінцев О.О. повністю підтримав свій позов з підстав, викладених у позовній заяві.

В судове засідання позивач не з`явився, до початку слухання справи представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Судом досліджено постанову № 628 від 13.09.2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині зобов`язання з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для визначення призначення на особливий період, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень. В постанові зазначено, що 26.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 28.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення призначення на особливий період, вказану повістку підписувати та отримувати відмовився, про що було складено відповідний акт від 26.08.2024 року. Зміст повістки та акту було доведено (прочитано) ОСОБА_1 у голос. Проте у визначений у повістці час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, причини явки не повідомив. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що повістку не отримував. На розгляді справи ОСОБА_1 підтримав свою правову позицію повістку не отримував.

Крім того, згідно тексту постанови зазначено, що уповноваженою особою було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року № 749, проте протокол про адміністративне правопорушення має інші реквізити: № 783 від 10.09.2024 року.

Під час розгляду справи, суд вважає також суттєвим дослідити, чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено) та добросовісно під час вручення повістки позивачу, оскільки дані обставини мають значення для вирішення питання щодо законності притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (дали за текстом Порядок), який визначає, зокрема, механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного ( ІНФОРМАЦІЯ_5 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі); здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські.

Відповідно до пункту 21 Порядку за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 27 Порядку передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Згідно з пунктом 31 Порядку повістки мають право вручати: представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Пункт 35 встановлює, що представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Пунктами 40-41 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є (у разі вручення повістки) особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Пункт 47 передбачає, що старший групи оповіщення, представник, уповноважений вручати повістки, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органах СБУ зупиняє (підходить до) громадянина та відрекомендовується, повідомляє про мету зупинки (прибуття) та спілкування. На вимогу громадянина пред`являє свій паспорт громадянина (посвідчення офіцера, військовий квиток, службове посвідчення), службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, а також пропонує громадянину пред`явити його паспорт та військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 53 Порядку № 560 застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації, уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначається Міноборони.

Суд встановив, що відповідно до змісту постанови, позивачу 17.07.24 було вручено повістку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.07.2024 на 08:00 для «визначення призначення в особливий період», водночас пунктом 27 Порядку передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів правомірності оповіщення позивача та виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 4 статті 162 КАС України встановлено, що до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідач не долучив до свого відзиву жодних доказів на підтвердження обставин, за яких позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Суду не було надано ані завіреної копії журналу реєстрації повісток (додаток № 3), ведення якого передбачено Порядком, ані копії повістки, врученої позивачу, ані корінця до повістки, а також інших матеріалів (наприклад, відеозапису вручення повістки, веденного якого вимагається пунктами 40-41 Порядку), на підставі яких можна встановити законність рішень та дій відповідача.

Статтею 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, суд позбавлений можливості пересвідчитися в законності та обгрунтованості підстав для вручення відповідачем повістки про виклик, дотримання порядку оповіщення військовозобов`язаного, а також, що відповідач діяв у законний спосіб, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Крім того, суд бере до уваги, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач фактично позбавив можливості позивача взяти участь у розгляді його справи в порушення вимог ст. 268 КУпАП, яка, зокрема, передбачає, що під час відсутності особи (яка притягується до адміністративної відповідальності) справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Водночас, під час дослідження протоколів про адміністративне правопорушення, суд установив, що два примірники не відповідають одне одному: в примірник відповідача внесено час розгляду справи (08:00), проте в примірнику позивача така інформація відсутня, що унеможливило участь останнього в розгляді та порушило його право на справедливий розгляд справи відповідачем.

Суд встановив, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування правомірності рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак, позов підлягає задоволенню, постанова від 13.09.2024 року № 628 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП України.

Отже, надані суду матеріали справи не містить доказової інформації стосовно обставин правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Разом з тим, враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стягуючи судові витрати суд виходить з положень ч.1ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.2,5,9,72-79,90, 139, 229,242-246, 268, 272? 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.09.2024 № 628 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_2 .

Суддя П.В. Зарютін

28.11.24