Справа № 300/7756/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/7756/23 пров. № А/857/11664/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року (суддя Остап`юк С.В., ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №300/7756/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення; 2) зобов`язати відповідача провести з 01.01.2018 перерахунок пенсії на виконання постанови КМ України №103 від 21.02.2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення та додаткових видів до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №9/1/221 від 11.02.2023 про розмір грошового забезпечення, з врахуванням посадового окладу, за військове звання, надбавку за вислугу років (50%), таємність (10%), класність (10%), НОПС (100%), премії (130%) врахованого для обчислення пенсії.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Таким чином, при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 максимальний її розмір має обраховуватись із вказаного у довідці грошового забезпечення станом на 01.01.2018, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві. Так само, не враховані надбавки, премії та інші види грошового утримання при обчисленні пенсії по Постанови КМУ № 103.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 16.04.2024 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивачу ОСОБА_1 з 16.06.1988 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90 % грошового забезпечення, що визнається відповідачем.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі №300/582/19, яке набрало законної сили 11.02.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

11.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано позивачу довідку за №9/1/221 про розмір грошового забезпечення станом на березень 2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (а.с. 10).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №300/1536/22, яке набрало законної сили 26.08.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до складеної ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки за №9/1/221 від 11.02.2022 про розмір грошового забезпечення, з врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років (50%), таємність (10%), класність (5%), НОПС (100%) та премії (130%), з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі № 300/4592/22 в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років, із зменшенням розміру грошового забезпечення з 90% на 70% та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 в розмірі 90% грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум, відмовлено.

Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року у справі № 300/4592/22 та прийнято нове, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01 квітня 2019 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року з врахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі 300/4592/22 встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №300/1536/22, здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 70% суми грошового забезпечення, внаслідок чого загальний розмір нарахованої основної пенсії (з надбавками) склав 20270 гривень.

28.09.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на умовах за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення та індексації пенсії, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №300/1536/22 (а.с. 11).

На таку заяву відповідач надав позивачу відповідь від 23.10.2023 про те, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №300/1536/22 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі №300/4592/22 виконані Головним управлінням в межах покладених судом зобов`язань (а.с. 12).

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача при проведенні перерахунку його пенсії з 01.01.2018 звернувся в суд із цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХII).

Частиною 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується колегія суддів, що судовим рішенням у справі №300/582/19 захищено право позивача на перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% суми грошового забезпечення з 1 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Рішенням суду у справі за №300/1536/22 захищено право позивача на перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №9/1/221 від 11.02.2022 про розмір грошового забезпечення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі №300/4592/22 захищено право позивача на перерахунок пенсії з 01.04.2019 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України 103 від 21.02.2018 з врахуванням розміру пенсії позивача за вислугу років 90% грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом у справах №№ 300/582/19, 300/1536/22, 300/4592/22 та стосуються стадії виконання судового рішення.

Також апеляційний суд зазначає, що заява позивача від 28.09.2023 і відповідь Пенсійного органу від 23.10.2023 стосувалися питання щодо перерахунку пенсії на підставі судових рішень у справах №300/1536/22, №300/4592/22, а не щодо нового перерахунку пенсії.

Позивач же помилково вказує у позовній заяві про перерахунок пенсії на підставі довідки №9/1/221 від 11.02.2023 року, оскільки така довідка відсутня в матеріалах справи, а наявна довідка №9/1/221 від 11.02.2022 року, яка і використана для перерахунку пенсії в попередніх судових рішеннях.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Судом першої інстанції вірно застосовано судову практику в даних спірних правовідносинах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції в оскарженій частині не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у відповідності до вимог статті 316 КАС України немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року в адміністративній справі №300/7756/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль