Справа № 380/16978/24
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт від 26.06.2024 № ПУ001658;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.06.2024 № ПШ056189.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.07.2024 позивач отримав постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.06.2024 № ПШ056189 та припис щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт від 26.06.2024 № ПШ001658. Звертає увагу, що в приписі зазначено «Під час виконання перевезень тр. засобом Mercedes- Benz рн.з. НОМЕР_1 (водій Рурський Б)....». Тобто, 21.05.2024 позивач не перебував за кермом вказаного транспортного засобу. Транспортний засіб Mercedes-Benz, р.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.03.2006 НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 . Доказів того, що вказаний транспортний засіб належить позивачу на праві оренди, а водій цього транспортного засобу перебуває з позивачем у трудових відносинах матеріали справи не містять. Зазначене виключає в цих правовідносинах статус ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника. Відповідачем не надано будь-яких обґрунтувань, чому саме ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, чому лише позивача було викликано на розгляд справи.

Звертає увагу, що власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування транспортним засобом іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон). Проте, із долученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу такий ТЗ зареєстрований за ОСОБА_2 . Оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносились відомості про зміну користувача автомобіля, то у такому випадку адміністративну відповідальність повинна нести особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Вказує, що у спірних правовідносинах позивач не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому за встановлених обставин притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог цього закону є протиправним.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 29.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті подав відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, і зазначає, що 21.05.2024 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку від 20.05.2024 № 013233 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Під час перевірки виявлено порушення cт. 34, 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» при здійсненні нерегулярних перевезень пасажирів по маршруту Дрогобич-Меденичі, відсутній договір із замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, відсутня ліцензія.

Вказує, що посилання позивача на те, що він не є фізичною-особою підприємцем, а тому не може вважатися автомобільним перевізником, не може заслуговувати на увагу, адже та обставина, що певна особа не є фізичною особою-підприємцем, не позбавляє її можливості здійснювати перевезення вантажів. Доводи позивача про відсутність факту видачі тимчасового реєстраційного документа, який підтверджує право користування транспортним засобом іншою особою, правового значення для вирішення спору не мають, оскільки прямо не передбачено обов`язок власника транспортного засобу внести до Реєстру відомості про належного користувача. Водночас, 10.06.2024 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_1 , у якій позивач повідомляє, що 21.05.2024 в м. Дрогобич у ході рейдової перевірки був складений акт про порушення відносно ОСОБА_2 . У цій же заяві Позивач зазначає, що даний транспортний засіб перебуває у його користуванні на підставі генерального доручення №752. Тому, відповідач вважає, що оскаржена постанова є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контроль) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 20.05.2024 № 013233 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме перевірку транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , за результатами якої складений акт від 21.05.2024 № 015115.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні нерегулярних перевезень пасажирів по маршруту Дрогобич-Меденичі, відсутній договір із замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, відсутня ліцензія.

У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів, визначених cт. 39 цього Закону.

Водій ОСОБА_3 надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки:

- посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 ;

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01058-01542-23.

ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до відповідача з заявою від 24.05.2024, у якій повідомив, що транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у його користуванні на підставі довіреності № 752.

Відповідач виніс припис № ПУ 001658 щодо ОСОБА_1 , у якому вказав, що за результатами перевірки, проведеної 21.05.2024 під час виконання перевезень транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_3 ) порушено вимоги ПКМУ від 02.12.2015 № 1001 в частині необхідності включення даного КТЗ до єдиного реєстру. Запропоновано вжити заходи щодо усунення виявлених порушень у строк до 10.07.2024.

Позивачу скероване повідомлення про розгляд справи 26.06.2024 о 09:00 год.

Відділом державного (нагляду) контролю у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнята постанова від 26.06.2024 № ПШ056189 про застосування адміністративно-господарського штрафу, до ОСОБА_1 застосований адміністративний штраф у розмірі 17000,00 грн згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із згаданою постановою та приписом, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Згідно з ч. 7 ст. 6 Закон № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення№103).

Згідно з пунктом 1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567).

Пунктом 4 Порядку № 1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 13 - 15 Порядку № 1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 31 Порядку № 1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа автомобільного перевізника повинна письмово повідомити посадовій особі територіального органу Укртрансбезпеки, що винесла припис.

Відтак, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо автомобільних перевезень.

Спірним в межах даної справи є те, що позивач не вважає себе власником транспортного засобу та автомобільним перевізником, оскільки транспортний засіб Mercedes-Benz рн.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.03.2006 НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , а водій транспортного засобу не перебуває з позивачем у трудових відносинах.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 29 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

У ході перевірки встановлено, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz рн.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , автомобільним перевізником є ОСОБА_2 , керування ним здійснює водій ОСОБА_4 .

При цьому, ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до відповідача із заявою від 24.05.2024, у якій повідомив, що транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у його користуванні на підставі довіреності № 752. Просив винести постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 . Також долучив копію довіреності.

Відповідно до довіреності від 07.12.2022 № 752 ОСОБА_2 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_1 розпоряджатись, з правом його продажу (обміну, здачі в оренду, передачі в позичку та інше відчуження передбачене чинним законодавством) транспортним засобом Mercedes-Benz, модель 310, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузов рами): НОМЕР_5 , тип: автобус, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 31.03.2006 Дрогобицьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ у Львівській області. Довіреність діє до 07.12.2030.

Отже, позивач, будучи обізнаним про рейдову перевірку транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , що мала місце 21.05.2024, ще до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 24.05.2024 самостійно подав заяву та вказав, що він є власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 та просив винести постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 вказаною заявою та долученою до неї довіреністю від 07.12.2022 підтвердив, що являється користувачем та перевізником.

При цьому, будь-яких пояснень з даного питання позивачем в обґрунтуваннях власних вимог не зазначено.

Суд зазначає, що під час перевірки контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності. Але й адміністративно-господарський штраф (відповідно до статті 60 Закону № 2344-III) накладається не на місці контролю. Для цього призначається розгляд справи, під час якого посадова особа територіального органу Укртрансбезпеки має з`ясувати, зокрема, особу порушника, адже видається очевидним, що автомобільний перевізник не може встановлюватися на основі самих лише слів водія транспортного засобу, які зафіксовані в акті проведення перевірки.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20.

Отже, адміністративно-господарські штрафи відповідно до Закону № 2344-III та вказаного правового висновку Верховного Суду можуть бути застосовані виключно до автомобільного перевізника, який, у свою чергу, не може визначатись лише на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб.

Слід зазначити, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази щодо того, що він не є автомобільним перевізником.

Твердження позивача, щодо того, що він не зареєстрований як фізична особа-підприємець та не займається господарською діяльністю у сфері автомобільного транспорту, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до Закону № 2344-III автомобільним перевізником може бути фізична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що в межах спірної ситуації позивач є автомобільним перевізником, а отже є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Щодо виявленого порушення суд зазначає таке.

Посадовими особами Укртрансбезпеки 20.05.2024 проводилась перевірка транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , після проведення якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.05.2024 № 015115.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні нерегулярних перевезень пасажирів по маршруту Дрогобич-Меденичі, відсутній договір із замовником транспортних послуг та документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, відсутня ліцензія.

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем спірної постанови.

Згідно з статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Як вбачається з акта перевірки перевізник не забезпечив у водія на ТЗ Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 наявності договору із замовником транспортних послуг та документу що засвідчує оплату транспортних послуг, ліцензії. Тобто, посадовими особами Укртрансбезпеки констатовано відсутність документів, визначених ст. 39 Закону № 2344-ІІІ.

Санкція визначена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачає відповідальність за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У цій справі, суд звертає увагу на те, що позивач не спростував допущення порушень, документально встановлених інспектором Укртрансбезпеки.

За викладених обставин, беручи до уваги, що позивач в спірному випадку виступає як перевізник, який здійснював надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, не забезпечивши водія документами, передбаченими статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому, на переконання суду, у відповідача були правові підстави для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу спірною постановою та винесення припису щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності рішення відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови та припису, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сидор Н.Т.