Справа № 620/10215/23
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/10215/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати акт проведення службового розслідування ОСОБА_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців»;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом поранення військовослужбовців, яким встановити та підтвердити поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з визначенням «Поранення (травма), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що при проведенні службового розслідування за фактом його поранення не повністю з`ясовано всі обставини події 25.02.2023, за яких позивач отримав поранення в районі проведення бойових дій, не повністю дослідженні всі матеріали, не взято до уваги виписки з медичної карти, тому вважає, що мають бути скасовані акт проведення службового розслідування та наказ про результати такого розслідування, повторно проведене службове розслідування, яким підтверджене, що поранення позивача, пов`язане із захистом Батьківщини.

Ухвалою суду від 27.07.2023 позовну заяву через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.09.2023 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта проведення службового розслідування ОСОБА_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 11.09.2023 поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців»; зобов`язання провести повторне службове розслідування за фактом поранення військовослужбовців, яким встановити та підтвердити поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з визначенням «Поранення (травма), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 12.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи з повідомленням сторін у судовому засіданні.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 неможливо вважати таким, що отримане під час захисту Батьківщини з огляду на перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння та порушення вимог командира підрозділу, оскільки військовослужбовці самостійно прийняли рішення їхати не встановленим маршрутом, тому дії командування військової частини є правомірними. Крім того вказав, що у зв`язку з встановленням нових обставин справи було призначено додатково проведення службового розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2023 №594. Також вказав, що місцевість, на якій військовослужбовці наїхали на протитанкову міну знаходиться в районі ведення бойових дій, оскільки постійно здійснювалось сильне ураження вогнем території, створена реальна загроза оточення, з метою стримання противника, позначка щодо замінування поля не стояла, проте, задля безпеки військовослужбовців, командири підрозділів під час кожного усного наказу на виконання завдання здійснюють чітке визначення його змісту та умов.

Представник позивача надала відповідь на відзив, заперечивши проти доводів відповідача, зауважила, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння жодним чином не підтверджується, також вказує, що неможливо стверджувати, що військовослужбовці обрали самі зворотній шлях, оскільки то був єдиний проїзний шлях, відповідач не надав жодного доказу щодо визначеного маршруту ОСОБА_1 та інших військовослужбовців, позивач, виконуючи завдання, не порушував та не нехтував правилами безпеки при виконанні наказу командира. Зазначає, що позивачу надана друга група інвалідності, причиною інвалідності є травма, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, тобто вже встановлено, що інвалідність пов`язана із захистом Батьківщини. Тому просить позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, вказала, що маршрут руху був доведений військовослужбовцям, у тому числі ОСОБА_1 , усним наказом командира 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , що передбачено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Додатковим службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці новий маршрут руху з командиром підрозділу не узгоджували, чим порушили Статут. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2492 від 02.03.2023 в крові ОСОБА_1 25.02.2023 виявлено етанол. Зазначила, що МСЕК при встановленні групи інвалідності звертала увагу на стан порушення функцій організму, проте не на обставини отримання поранення. Просить відмовити у задоволені позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

ОСОБА_1 станом на 25.02.2023 тимчасово виконував обов`язки командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 №32 (а.с. 182).

25.02.2023 військовослужбовці 3 стрілецької роти, зокрема, молодший лейтенант ОСОБА_1 здійснюючи матеріально-технічне забезпечення військовослужбовців, що знаходились на визначених позиціях, наїхали на протитанкову міну та отримали поранення.

Внаслідок мінно-вибухової травми позивач отримав поранення та перебував на лікуванні КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради з 25.02.2023 по 02.03.2023 та з 10.03.2023 по 09.05.2023 в ортопедотравматологічному відділенні, з 02.03.2023 по 10.03.2023 у торакальному відділенні, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого від 02.03.3032 №2492 та від 09.05.2023 №3564, довідкою від 10.03.2023 №01-06/649 (а.с. 20, 21, 24).

09.05.2023 згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 09.05.2023 №4866 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 , встановлено діагноз та, зокрема, зазначено: «Травма тяжкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана. На підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів». (а.с. 25).

За рішенням ВЛК в/ч НОМЕР_3 №4886 ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. За рішенням ВЛК в/ч НОМЕР_4 №5098 від 12.06.2023 надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. З 13.07.2023 по 18.07.2023 в/ч НОМЕР_5 проведено ВЛК, де позивач визнаний непридатним до військової служби з переглядом через 6 місяців (а.с. 93).

Надалі позивачу встановлена друга група інвалідності з 05.09.2023, причина інвалідності: травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини, інвалідність встановлена до 01.11.2024, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.10.2023 №465858(а.с. 106).

Наказом (з адміністративно-господарської діяльності) командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №133 призначено службове розслідування за фактом поранення військовослужбовців. Згідно з висновками акта службового розслідування: «Молодший лейтенант ОСОБА_1 ,… у службовий час, під час виконання службових обов`язків в умовах функціонування воєнного стану знехтували правилами техніки безпеки під час пересування на місцевості, чим порушив вимоги статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 абзацу 3 статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. З огляду на вищезазначене, нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, але не пов`язаний із захистом Батьківщини» (а.с. 2830).

На підставі висновків акта службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видав наказ від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців», згідно з яким, зокрема:

«1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Вважати поранення військовослужбовців молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , ТВО командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти,… пораненням, що отримане в районі проведення бойових дій, але не пов`язане із захистом Батьківщини, що сталось під час виконання обов`язків військової служби. Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; неправомірних дій не допускали, ними були знехтувані всі вимоги безпеки при пересування на місцевості.

Молодший лейтенант ОСОБА_3 , ТВО командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти,… знаходились в засобах індивідуального захисту (бронежилеті та шоломі)» (а.с. 27).

Вважаючи, що його поранення, яке мало місце 25.02.2023, отримано саме під час виконання бойового завдання та безпосередньо пов`язане із захистом Батьківщини, позивач 14.07.2023 звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Під час розгляду справи в суді у зв`язку із встановленням нових обставин справи наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2023 №594 призначено проведення додаткового службове розслідування, відповідно до акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), затвердженого тво командира військової частини НОМЕР_1 17.10.2023, комісія дійшла наступних висновків щодо осіб, які допустили порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок: «Відповідно до п.11 розділу ІІ. Наказу Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку.

У відповідності до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Наказу Міністра оборони України 14.08.2008 №402 «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане від нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення. У такому самому формулюванні приймаються постанови щодо поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних за обставин, передбачених пунктом 11 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 24.12.2021 за №1667/37289 (далі Інструкція 332).

Відповідно до підпункту «б» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту. Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

В діях молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , ТВО командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, … вбачається порушення статей 13, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недотримання визначеного маршруту руху, що призвело до отримання поранення.

Даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3.» (а.с. 128134, 167 зворот.170, 171).

Про результати проведення додаткового службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №351, згідно з яким, зокрема:

«1. Проведення додаткового службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №594 від 12.10.2023 вважати завершеним.

2. У відповідності до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, п.11 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_4 , ТВО командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти визнавати таким, що пов`язане з проходженням військової служби, не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та не пов`язане із захистом Батьківщини.» (а.с. 122124, 187188).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закон №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 24 Закон №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статей 18, 19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 260 Статуту (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора). У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад. У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Законом №3080-IX від 02.05.2023, який набрав чинності 28.05.2023, внесено зміни до статті 260 Статуту, а саме: у частині другій слова "довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію)" замінено словами "довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)"; а після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва)". У зв`язку з цим, частину третю визначено вважати частиною четвертою, яку викладено в такій редакції: "У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України". Доповнено частиною п`ятою такого змісту: "У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України".

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (надалі - Порядок №608).

Пунктом 5 розділу І Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.02.2021 за №169/17681.

Водночас пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України від 06.02.2001 №36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23.02.2001за №169/5360 (зі змінами).

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 року №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (надалі - Інструкція №332).

Таким чином, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція №332.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №332 встановлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №332 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції №332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Водночас особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначено розділом V Інструкції №332.

Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.

Згідно з пунктом 2 розділу V Інструкції №332 командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.

Приписами пункту 3 розділу V Інструкції №332 встановлено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець. У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.

Відповідно до пункту 4 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 5 розділу V Інструкції №332 комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.

Аналіз викладених положень пункту 5 розділу І Порядку №608 та Інструкції №332, дозволяє суду дійти висновку, що у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, розслідування проводиться за процедурою, визначеною саме безпосередньо розділами ІІ та V Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332.

Однак судом встановлено, що при проведенні розслідування за фактом травмування військовослужбовців, зокрема ОСОБА_1 , відповідачем не застосовано положення Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 року №332 та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вказаною інструкцією документів за результатами проведеного розслідування.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 №1081 складена 08.06.2023 (а.с. 31), у той час як службове розслідування завершене 16.03.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 №90. Отже, при проведенні медичного огляду військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 09.05.2023 довідка про обставини травми була відсутня.

За результатами проведення додаткового службового розслідування комісія дійшла висновків, що поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 не пов`язане в виконанням обов`язків військової служби та не пов`язане із захистом Батьківщини, зокрема, посилаючись на п.11 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 та пункт 21.5 глави 21 розділу ІІ наказу Міністра оборони України 14.08.2008 №402 у зв`язку з тим, що обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби: алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку, а постанови ВЛК у формулюванні «Поранення (травма контузія, каліцтво) ТАК пов`язане із захистом Батьківщини» не приймається, якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. При цьому зазначає, що згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2492 від 02.03.2023 за результатами аналізів, зокрема, в молодшого лейтенанта ОСОБА_1 25.02.2023 виявлено етанол в крові.

Суд зауважує, що в матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази встановлення стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння ОСОБА_1 . Відсутній акт огляду на стан сп`яніння із застосування спеціальних технічних засобів і тестів, акт медичного огляду та висновок лікаря. Перебування військовослужбовця на службі в стані алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до адміністративної та дисциплінарної відповідальності. На позивача не було накладено ні адміністративне, ні дисциплінарне стягнення. Факт перебування позивача у стані сп`яніння не встановлений.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 08.06.2023 №1081 вказано: «Поранення отримане в районі виконання завдань за призначенням, але не пов`язане із захистом Батьківщини. Не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння…». Тому суд вважає, що посилання відповідача на правові норми, що виключають визнання нещасних випадків такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, у зв`язку з перебуванням військовослужбовця в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного у даному випадку є необґрунтованим, висновки зроблені без урахування всіх обставин та документів.

Службове розслідування (призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №133) проводилось, зокрема, з метою причин та умов поранення отримання поранення військовослужбовцями, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не порушив чинне законодавство України, проте знехтував встановленими правилами для кожного військовослужбовця щодо дотримання вимог безпеки, у зв`язку з чим причиною нещасного випадку є особиста необережність, недисциплінованість, не дотримання вимог правил безпеки руху на місцевості, чим порушив вимоги статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1 абзацу 3 статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. За результатами додаткового службового розслідування (призначене наказом командира військової частини НОМЕР_6 від 12.10.2023 №594) позивач порушив вимоги статей 13, 14, частини 4 статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Матеріалами службового розслідування підтверджується, що 25.02.2023 ОСОБА_1 отримав поранення, виконуючи усний наказ командира підрозділу, здійснюючи підвіз матеріально-технічних засобів на взводно-опорні пункту.

Відповідно до підпунктів «а», «ґ», «д» пункту 21.5 Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402), постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

ґ) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період участі в бойових діях, забезпечення бойової діяльності військ (флотів) на території інших країн (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

Так, матеріалами службового розслідування встановлено, що фактично поранення ОСОБА_1 отримане під час виконання обов`язків військової служби в складі діючої армії, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та фактично пов`язане із захистом Батьківщини. Проте комісія за результатами проведення службового розслідування виснувала, що поранення позивача не пов`язане із захистом Батьківщини у зв`язку з тим, що військовослужбовець знехтував правилами техніки безпеки під час пересування на місцевості, чим порушив вимоги статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 1, абзацу 3 статті Дисциплінарного Статуту ЗСУ.

Водночас при проведенні службового розслідування не повністю досліджені всі обставини події, не взято до уваги, що мінне поле не було позначене ні на мапі, ні табличками «Міни», пояснення військовослужбовців, відповідно до яких вказані шляхи визначеного маршруту після відлиги були не проїзними, всі військовослужбовці перебували у засобах захисту (бронежилеті та шоломі), відсутні пояснення ОСОБА_1 (при первинному службовому розслідуванні).

Суд звертає увагу, що при проведенні службового розслідування відповідачем залишено поза увагою той факт, що у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2492 від 02.03.2023 зазначено, що позивач доставлений БШМД з ЛСБ Покровське до ВЕМД ККНП МЛЕ та ШМД ЗМР зі слів співробітників сан. бригади, супровідної документації травма отримана під час бойових дій за територію України 25.02.2023. При проведенні додаткового службового розслідування не враховано постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», про що зазначено у свідоцтві про хворобу №1297 (а.с. 105), довідку до акта огляду МСЕК від 01.11.2024 серії 12ААГ №465858, відповідно до якої позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки при проведенні службового розслідування за фактом поранення позивача, відповідачем не у повній мірі досліджені документи, з`ясовані всі обставини поранення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , яке відбулось 25.02.2023 під час несення військової служби, а саме виконання усного наказу командира підрозділу щодо підвозу матеріально-технічних засобів на взводно-опорні пункти 3 стрілецької роти, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців» в частині, яка стосується ОСОБА_1 , та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №351 «Про результати проведення додаткового службового розслідування» в частині, яка стосується ОСОБА_1 , належить визнати протиправними та скасувати.

У свою чергу, відповідач наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

У той же час, при проведенні службового розслідування відповідач зобов`язаний врахувати висновки суду щодо необхідності віднесення поранення військовослужбовця до однієї із визначених категорій, а саме до поранення (травми), що пов`язане з проходженням військової служби, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також зважає на принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Крім того, ухвалюючи таке рішення, суд враховує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Також, у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців» в частині, яка стосується ОСОБА_1 , та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №351 «Про результати проведення додаткового службового розслідування» в частині, яка стосується ОСОБА_1 .

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом поранення військовослужбовця ОСОБА_1 25.02.2023 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.03.2023 №90 «Про результати проведення службового розслідування за фактом поранення військовослужбовців» в частині, яка стосується ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасування наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17.10.2023 №351 «Про результати проведення додаткового службового розслідування» в частині, яка стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом поранення військовослужбовця ОСОБА_1 25.02.2023 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Повний текст рішення суду складено 28 листопада 2024 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО