Справа № 580/8545/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8545/23 Суддя першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Аліменка В.О., Бужак Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (прийняте у порядку письмового провадження, м. Черкаси, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням за період з 28.03.2016 по 20.01.2021 з урахуванням календарної та пільгової вислуги, що разом складає - 27 років (загальна вислуга), у розмірах 45 відсотків та 50 відсотків;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 перераховану надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням за період з 28.03.2016 по 20.01.2021 з урахуванням календарної та пільгової вислуги, що разом складає - 27 років (загальна вислуга) у розмірах 45 відсотків та 50 відсотків.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що для виплати надбавки за вислугу років враховується не лише календарна вислуга, а й вислуга у пільговому обчисленні, а відтак, починаючи з 01.01.2016 нарахування та виплата позивачу відповідної надбавки здійснювалася у неправильному відсотковому розмірі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовної заяви. Свою позицію обґрунтовує тим, що нарахування надбавки за вислугу років протягом спірного періоду здійснювалося у відповідності до вимог чинного законодавства, що всупереч висновків суду першої інстанції, свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 15.08.2024.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказами ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.01.2021 №1-РС та № 10 позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, виключено зі списків особового складу відділу та всіх видів забезпечення. Вислуга років склала станом на день звільнення: календарна - 19 років 08 місяців 03 дні, пільгова - 08 років 01 місяць 04 дні, загальна - 27 років 09 місяців 07 днів.

Судом першої інстанції також встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі №580/738/21, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до наказу від 20 січня 2021 року №10, зазначивши кількість календарних років, за які підлягає виплаті одноразова грошова допомога при звільненні позивача, а саме - 27 календарних років, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 23 роки загальної вислуги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Матеріали справи свідчать, що 14.06.2023 позивач направив на адресу відповідача засобами поштового зв`язку заяву, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити перераховану надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням за період з 28.03.2016 по 20.01.2021 з урахуванням календарної та пільгової вислуги, що разом складає - 27 років (загальна вислуга) у розмірах 45 відсотків та 50 відсотків.

Водночас відповіді на вказану заяву від відповідача не надійшло.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон), а також Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на виплату позивачу надбавки за вислугу років, обчислену виключно у календарному, а не пільговому розмірі.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 указаного Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 9 Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Виплата надбавки за вислугу років протягом спірного періоду визначалася двома підзаконними актами - Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція №260), яка була чинною до 19.07.2018, та Порядком №260, який набрав чинності 20.07.2018.

Так, правила виплати надбавки за вислугу років у період з 28.03.2016 по 19.07.2018 визначалися розділом ХІІІ Інструкції №260, пунктом 13.1 розділу ХІІІ якої передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років - 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; від 25 і більше років - 40 відсотків.

Із змісту пунктів 13.2 та 13.4 розділу ХІІІ Інструкції №260 вбачається, що до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховуються періоди служби в календарному і пільговому обчисленні.

Приписи п. 13.9 розд. ХІІІ Інструкції №260 визначають, що вислуга років для виплати військовослужбовцям надбавки обчислюється кадровим (стройовим) органом спільно з фінансовим органом військової частини на підставі особової справи військовослужбовця та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби, і щороку до початку нового року оголошується наказом командира військової частини, а командиру військової частини - наказом вищого командира (начальника). Календарна та пільгова вислуга років у наказі зазначаються окремо.

Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для проходження служби, а їх особові справи на день прибуття не надійшли до військової частини, виплата надбавки здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті (розрахунковій книжці). Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до порядку, що діяв до введення цієї Інструкції, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Про періоди, які не зараховуються до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки за вислугу років (пункт 13.2 цієї Інструкції), оголошується в наказі командира військової частини та здійснюються записи до особової справи. Витяги із зазначених наказів командирів військових частин долучаються до особових справ військовослужбовців.

Аналогічні за змістом правила обчислення та нарахування надбавки за вислугу років, а також способи її фіксації і доведення до відома військовослужбовця визначені розділом IV Порядку №260, який набрав чинності 20.07.2018.

Так, пунктом 1 указаного розділу Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Згідно п. 2 розд. IV Порядку №260 вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За нормами пункту 3 розділу IV Порядку №260 для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:

- зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

- проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);

- проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Відповідно до пунктів 6-7 розділу IV Порядку №260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.

Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.

Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за нормами як Інструкції №260, так і Порядку №260 при визначенні розміру надбавки за вислугу років враховується загальна вислуга (у календарному та пільговому обчисленні). Відмінним у цих нормативних актах є відсотковий розмір такої надбавки в залежності від вислуги.

При цьому, до 01.03.2018 граничний розмір надбавки за вислугу років складав 40% (за наявності вислуги років 25 і більше) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294). Починаючи з 01.03.2018 максимальний розмір надбавки за вислугу років обмежений 50-ма відсотками згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), яка набрала законної сили 01.03.2018 та на підставі якої втратила чинність Постанова №1294.

Як свідчать матеріали справи, надбавка за вислугу років на військовій службі позивачу виплачувалася у розмірі 30% за період з 2016 року по березень 2018 року, у розмірі 40% за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року, у розмірі 45% за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року та у розмірі 50% за період з лютого 2020 року по січень 2021 року, що підтверджується картками особового рахунку військовослужбовця за відповідні роки (а.с. 31-36).

При цьому, аналіз змісту вказаних карток свідчить, що надбавка за вислугу років виплачувалася ОСОБА_1 у визначених Постановою №1294 та Постановою №704 розмірах з урахуванням правил її обчислення, визначених Інструкцією №260 та Порядком №260, адже до червня 2016 року вислуга років позивача складала менше 15 (надбавка 25%), з червня 2016 року по жовтень 2018 року вислуга років позивача становила від 15 до 20 років (надбавка 30% згідно Постанови №1294 та 40% згідно Постанови №704 відповідно), з жовтня 2018 року по грудень 2019 року вислуга років позивача складала від 20 до 25 років (надбавка 45%), а з грудня 2019 року - більше 25 років (надбавка 50%).

Отже, нарахування та виплата позивачу надбавки за вислугу років здійснювалися відповідачем протягом спірного періоду у відповідності до вимог чинного на час її нарахування та виплати законодавства, що свідчить про обґрунтованість твердження ІНФОРМАЦІЯ_3 про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія зауважує, що доказів оскарження позивачем наказів, якими оголошується військовослужбовцю вислуга років, матеріали справи не містять.

Врахування ж судом першої інстанції при вирішенні цього спору обставин, встановлених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі №580/738/21 щодо календарної, пільгової і загальної вислуги років, на переконання суду апеляційної інстанції, є помилковим, оскільки у межах справи №580/8545/23 спірним є не правильність обчислення загальної вислуги років, а правильність обрахунку відповідачем надбавки за вислугу років позивачу протягом 2016-2021 років, правомірність чого, як було підкреслено вище, позивачем не спростовано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки належних і допустимих доказів неправильності обчислення відповідачем позивачу протягом спірного періоду відсоткового розміру надбавки за вислугу років матеріали справи не містять.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не надав повної оцінки змісту карток особового рахунку військовослужбовця та не застосував норми права, якими спірні правовідносини щодо частини періоду регулювалися. Наведені вище обставини є підставою для скасування судового рішення із прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано всі обставини справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді В.О. Аліменко

Н.П. Бужак

Повний текст постанови складено та підписано 28 листопада 2024 року.