Справа № 600/4122/24-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4122/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сіжук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №9 від 16.08.2024 про відмову в перерахунку пенсії, переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889 та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 08.08.2024 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та про складові заробітної плати для призначення пенсі особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в вище вказаних довідках).

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зверталась увагу суду на те, що 08.08.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою, про переведення останнього на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Крім того, позивачем до поданої заяви додані довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно яких останній працював в Управлінні Державної казначейської служби України в Хотинському районі Чернівецької області на посаді начальника управління та набув стажу державного службовця 21 рік та 4 місяці (копія довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця), а також довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Разом з тим, за результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області прийнято рішення №29 від 16.08.2024, яким на переконання позивача протиправно відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу, у зв`язку із відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад держаних службовців.

На думку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано до загального стажу державної служби період проходження військової служби 01.11.1980 по 12.11.1982, а також періоди роботи позивача на посадах державної служби в органах Держфінінспекцій та управління сільського господарства райдержадміністрації.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, за таких обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач Головне управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що рішенням №29 від 16.08.2024 Головним управлінням відмовлено в перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки відсутній необхідний стаж роботи станом на 01.05.2016 на посадах державної служби 20 років. Крім того, станом на 01.05.2016 позивач на посадах державної служби не перебував.

Заперечуючи проти позову також зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював у Відділенні Державного казначейства у Хотинському районі Чернівецької області по 14.08.2007.

За таких обставин та керуючись пунктом 3 статті 45 Закону №1058 прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведені з пенсії за віком відповідно Закону №1058 на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу, оскільки стаж державного службовця станом на 01.05.2016 становить лише 15 років 02 місяці 15 днів, тобто не досягає 20 років такого стажу.

Відповідач Головне управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відтак, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.08.2024 про перерахунок пенсії, 16.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення за № 9 про відмову в перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що станом на дату 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби та відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Наголошував на тому, що згідно поданих документів ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював у Відділенні Державного казначейства у Хотинському районі Чернівецької області по 14.08.2007. Спеціальний стаж станом на 01.05.2016 становить 15 років 2 місяці 15 днів.

Враховуюче викладене, у позивача відсутнє право на переведення на пенсію за віком за нормами Закону України Про державну службу, оскільки відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців - 20 років.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058- IV .

З матеріалів справи слідує, що 08.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо проведення переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 - VIII (далі - Закон № 889 - VIII) до територіального органу Пенсійного фонду України.

До заяви позивач, окрім інших документів долучив копію довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно якої він працював в Управлінні Державної казначейської служби України в Хотинському районі Чернівецької області на посаді начальника управління та набув стажу державного службовця 21 рік та 4 місяці та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області.

16.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення за № 9 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що станом на дату 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби та відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 31.10.1982 року, судом встановлено, що позивач працював на таких посадах, зокрема (окрім іншого):

- 01.11.1980 по 12.11.1982 строкова військова служба;

- 31.03.1987 призначений на посаду старшого ревізора контрольно - ревізійної групи в Хотинське районне агропромислове об`єднання;

- 30.09.1991 звільнений у зв`язку з ліквідацією Хотинського РАПО згідно наказу № 36-к та 01.10.1991 призначений в порядку переведення на посаду спеціаліста 1 категорії відділу економічного аналізу в Управління сільського господарства Хотинськоого райвиконкому;

- 30.06.1992 звільнений у зв`язку із переведенням в Хотинський райфінвідділ.

- 20.02.1996 - 28.10.2007 робота на посаді начальника Управління (відділення) Державного казначейства в Хотинському районі.

Судом також дослідженні наявні в матеріалах справи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно якої ОСОБА_1 працював в Управлінні Державної казначейської служби України в Хотинському районі Чернівецької області, на посаді начальника управління та набув стажу державного службовця 21 рік та 4 місяці.

Вважаючи протиправним рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

01.05. 2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Щодо не зарахування позивачеві до стажу державної служби періодів роботи на посадах в Управлінні сільського господарства Хотинської районної державної адміністрації в період з 31.03.1987 по 30.06.1992, суд зазначає наступне.

Із змісту трудової книжки серії НОМЕР_2 від 31.10.1980 слідує, що позивач:

- 31.03.1987 призначений на посаду старшого ревізора контрольно - ревізійної групи в Хотинське районне агропромислове об`єднання;

- 30.09.1991 звільнений у зв`язку з ліквідацією Хотинського РАПО згідно наказу № 36-к та 01.10.1991 призначений в порядку переведення на посаду спеціаліста 1 категорії відділу економічного аналізу в Управління сільського господарства Хотинського райвиконкому;

- 30.06.1992 звільнений у зв`язку із переведенням в Хотинський райфінвідділ.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, як у редакції станом на 26.10.2001, так і в подальшому було передбачено сім категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів і присвоєння їм рангів державних службовців (втратила чинність 27.10.2001), передбачено, що до сьомої категорії посад відносяться посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; спеціалістів апаратів виконкомів районних у містах, міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.

Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи, зокрема , на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 27.03.1962 Про перебудову управління сільським господарством Української PCP були створені територіальні виробничі колгоспно-радгоспні (радгоспно-колгоспні) управління по керівництву сільськогосподарським виробництвом, які підпорядковувались обласним управлінням і Міністерству виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.

Згідно з постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 03.04.1965 №334 Про заходи по поліпшенню керівництва сільським господарством республіки, обласні управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів були реорганізовані в обласні управління сільського господарства, а в районах - у районні виробничі управління сільського господарства. Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 30.01.1970 районні виробничі управління сільського господарства перетворені в управління сільського господарства райвиконкому.

Згідно з пунктами 10, 11 Постанови Ради міністрів Української РСР від 11.07.1983 №299 Про порядок створення, реорганізації і ліквідації підприємств, об`єднань, організацій і установ республіканського та місцевого підпорядкування реорганізація підприємств, об`єднань, організацій і установ провадиться в порядку, встановленому для створення відповідних підприємств, об`єднань, організацій і установ. Ліквідація підприємств, об`єднань, організацій і установ повадиться тими органами, за рішенням яких вони створені.

Постановою від 10.12.1985 №429 "Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом УРСР" було визначено, що Державний агропромисловий комітет УРСР, агропромислові комітети областей, районні агропромислові об`єднання, підвідомчі їм радгоспи, підприємства, установи, організації та колгоспи утворюють систему Держагропрому УРСР і входять до єдиної системи Держагропрому СРСР. Державний агропромисловий комітет Української PCP являється центральним органом державного управління агропромисловим комплексом республіки.

В абзаці 3 пункту 3 цієї постанови зазначено, що слід забезпечити відповідну перебудову районних агропромислових об`єднань передбачивши їх організаційне укріплення як єдиних органів територіального управління господарствами, організаціями та підприємствами, що входять в агропромисловий комплекс. У зв`язку з цим визнати необхідним ліквідувати обласні та районні управління сільського господарства.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 16.10.1989 №253 Про вдосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки було передбачено удосконалення функцій, форм і методів роботи створених на демократичній основі госпрозрахункових агропромислових об`єднань, всемірне поширення нових організаційних форм агропромислової інтеграції та кооперування - агропромислових об`єднань, агрокомбінатів, агрофірм, виробничих об`єднань, асоціацій та інших формувань, створюваних на добровільній основі. Агропромислове формування здійснює свою діяльність відповідно до положення, яке затверджується його вищим органом управління - зборами (конференцією) уповноважених представників підприємств і організацій, що входять до складу цього формування. Утворення замість існуючих агропромислових комітетів областей виборних органів господарського самоуправління - рад агропромислових формувань областей.

Згідно з Законом України Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP від 13.05.1991 та постановою Кабінету Міністрів УРСР Про порядок реалізації Закону України Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP від 24.05.1991 №12 створено Міністерство сільського господарства і продовольства та відповідні обласні і районні управління сільського господарства.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради України Про порядок введення в дію Закону України Про Представника Президента України від 05.03.1992 встановлено, що місцева державна адміністрація в областях, містах Києві і Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя формується на базі виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів, їх відділів і управлінь. Після створення місцевої державної адміністрації діяльність виконавчих комітетів цих Рад припиняється. Їх майно, а також майно, що належить до комунальної власності області, міст Києва і Севастополя, району, району міст Києва і Севастополя, за рішенням Ради народних депутатів передається в управління відповідної місцевої державної адміністрації.

Отже, Хотинське районне управління сільського господарства і продовольства районної ради відносяться до місцевих органів державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Відповідно до спільного листа Міністерства фінансів України від 17.06.1994 №16-102-15 та Міністерства праці України від 20.06.1994 №05-2258 до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах керівних працівників та спеціалістів в обласних і районних органах управління сільським господарством, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднаннях та інших формуваннях, які не було реорганізовано в управління сільського господарства.

Системний аналіз проведених змін у структурі управління сільським господарством, що проводилися відповідно до постанов Уряду, свідчить про те, що періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах підлягали зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднань та інших формувань, які не були реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства та не підпорядковувались Уряду, і відповідно ним не фінансувались.

Як зазначено судом вище, позивач у період з 31.03.1987 по 30.06.1992 працював на різних посадах в Управлінні сільського господарства Хотинського райвиконкому.

Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду у Одеській області безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача період роботи на посадах в управлінні сільського господарства Хотинськоого райвиконкому.

Щодо не зарахування позивачеві до стажу державної служби періоду проходження строкової військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, відповідно до якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вищезазначеним Порядком № 283, зокрема пунктом 3 передбачено, що час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, включається до стажу державної служби.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2018 у справі № 686/8090/17.

Відповідно до записів №3-4 трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач у період з 01.11.1980 по 12.11.1982 проходив військову службу.

Таким чином, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо не зарахування позивачеві до стажу державної служби періодів роботи на посадах в Хотинському райфінвідділу в період з 01.07.1992 по 20.02.1996, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Так, згідно записів в трудовій книжці позивача встановлено, що останній починаючи з 01.07.1992 по 20.02.1996 працював на посаді начальника відділу фінансування Хотинського райфінвідділу, відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду у Одеській області безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача зазначений вище період роботи.

Отже, як слідує з матеріалів справи, єдиною підставою відмови відповідачем позивачеві у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є недостатність стажу державної служби з підстав не зарахування до стажу державної служби періоду проходження строкової військової служби, а також періодів роботи в Управлінні сільського господарства Хотинськоого райвиконкому та Хотинського райфінвідділу.

Враховуючи, що судовим розглядом підтверджено стаж державної служби позивача у зазначені періоди, суд зазначає, що з врахуванням цих періодів стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить більше 20 років.

Таким чином, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Згідно із частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

З огляду на наведене суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області протиправно прийнято рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

З урахуванням спірних періодів та періоду державної служби, обчисленого відповідачем, стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше ніж 20 років.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах "Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII не встановлено.

Зважаючи на це, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості переведення позивача на обраний ним вид пенсії, оскільки пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не встановлені жодні обмеження щодо призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, які мають вік, страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами, а отже будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем права вибору виду пенсії судом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, про зобов`язання органу пенсійного фонду зарахувати до стажу державної служби позивача період проходження строкової військової служби, періоди роботи в Управлінні сільського господарства Хотинської районної державної адміністрації, в Хотинському райфінвідділі згідно записів в трудовій книжці та перевести позивача з 08.08.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII згідно заяви від 08.08.2024, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та про складові заробітної плати для призначення пенсі особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в вище вказаних довідках).

При цьому суд відзначає, що позивачем було надано пенсійному органу довідки про складові заробітної плати затвердженого зразка, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України і будь-яких доказів того, що надані позивачем довідки не відповідають вимогам Постанови № 1-3, Порядку № 622 відповідачем не надано.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що адміністративний позов задоволено повністю, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 07.09.2024. При цьому, на думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з ГУ ПФУ в Одеській області, позаяк судом задоволена самостійна позовна вимога немайнового характеру, та саме внаслідок дій ГУ ПФУ в Одеській області були порушені права позивача, а звернена до ГУ ПФУ у Чернівецькій області позовна вимога про зобов`язання вчинити дії є похідною.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 9 від 16.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 з 08.08.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII згідно заяви від 08.08.2024, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та про складові заробітної плати для призначення пенсі особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідках.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3 місто Чернівці, Чернівецька область, 58002, ідентифікаційний код юридичної особи 40329345).

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області (вулиця Канатна, 83, місто Одеса, Одеська область, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи 20987385).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна