Справа № 727/10862/24
Суддя: Одовічен Я. В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/83/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гелка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Посилався на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення ним Правил військового обліку, вчиненого в особовий період. Тобто позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Із зазначеною постановою він не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, оскільки не порушував правила військового обліку.

Зазначив, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12.10.2006 року, що підтверджується записом у військово-обліковому документі №4 у пункті 13 «Відмітки про військовий облік». Тому, зазначене у постанові твердження про те, що ОСОБА_1 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам Правил військового обліку, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 по 16.07.2024 року), чим порушив вказані правила військового обліку в особливий період та відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не відповідає дійсності.

Вказував також, що з 05.12.2001 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, місце проживання з моменту взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 не змінював. Інших суттєвих змін в облікових даних ОСОБА_1 не відбувалось, відповідно такі дані не потребували оновлення.

Відповідачем не було здійснено жодної перевірки та не долучено жодних доказів, які свідчили б про те, що облікові дані ОСОБА_1 зазнавали змін, про які він мав обов`язок повідомити, але не зробив цього.

Відповідно до пункту 23 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`зязаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, який діє з 05 січня 2023 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку.

Підпунктами 8, 10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`зязаних та резервістів» та порушеня яких ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

У зв`язку із відсутністю будь-яких змін у облікових даних ОСОБА_1 , такі дані не потребували оновлення, тому і повідомлень про зміну облікових даних від нього не надходило.

Зауважив, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника,

військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову №1747 від 27.09.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 15.10.2024 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ №64/2022 від 24.02.2022 року та Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 24.02.2022 року в Україні запровадженого воєнний стан, який діє з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 визначено оголосити та провести загальну мобілізацію.

ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноважень і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 вказаного Закону визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до ч.5 ст.33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних, резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказував, що постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 було затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз.3 п.10-1 Додатку 2 до Порядоку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення №1747 було встановлено, що 24.09.2024 року о 16 год. 19 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для оновлення та подачі облікових даних у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період.

Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.22,25 Постанови №560, вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги додатку 2 до Порядку, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України.

При прийнятті вказаної постанови у якості доказів вини вчинення правопорушення було взято до уваги: - протокол від 24.09.2024 року №1747 про адміністративне правопорушення; - копію паспорту; - копію резерв +; - дані наявні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Проведеним аналізом зазначених письмових доказів при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 було встановлено, що останній порушив правила військового обліку під час дії особливого періоду у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану та не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, порушив вимоги п.п.22,25 Постанови №560, абз.3 п.10-1 Додатку 2 до Порядку та абзацу 7 ч.3 ст.1, абзаку 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до абз.3 п.10-1 Додатку 2 до Порядку у ОСОБА_1 був обов`язок в термін до 16.07.2024 року уточнити свої облікові дані встановленим законом порядку.

У задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести у відсутності позивача та його відсутності. Заявлені позовні вимоги пітримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності з урахуванням поданого відзиву.

Дослідивши докази надані в обґрунтування та спростування позовних вимог судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як було встановлено судом, стрільцем відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року. Відповідно до вказаного протоколу 24.09.2024 року о 16 год. 19 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, а саме: ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзаку 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України (а.с.34).

27.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову №1747 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзаку 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Також в постанові вказано, що ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 року не оновив та не подав облікові дані, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, надалі безперервно продовжував свою бездіяльність, тобто вчиняв правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, і до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, хоча міг та мав таку можливість (а.с.7-8, 35-36).

На підставі наведеного, уповноважений орган в останньому абзаці мотивувальної частини постанови прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Розглядаючи аргументи сторін, суд зазначає таке:

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною першою ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Диспозицею ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойовоїі мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

У відповідності до вимог абз. 7 ч.3 ст.1, абз.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Додатком №2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 19 вказаного Поряду визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Підпунктом 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін (з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року), тобто порушув правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст.1, абзацу 5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особовий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Також, в постанові вказано, що ОСОБА_1 , в період з 18.05.2024 року не оновив та не подав облікові дані, тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період, надалі безперервно продовжував свою бездіяльність, тобто вчиняв правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, і до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, хоча міг та мав таку можливість.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, відсутнє та не пред`явлене позивачу обвинувачення по не оновленню та не поданню ним облікових даних (а.с 34).

Натомість, ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року обвинувачується лише у тому, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік у встановлений законодавством термін.

Однак, відповідно до копії військово-облікового документу №4, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12.10.2006 року, де у пункті 13 «Відмітки про військовий облік» наявна відмітка про те, що позивача 12.10.2006 року було взято на військовий облік (а.с.9).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку та відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист права та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом. Тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного та зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» можна дійти висновку, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді.

Натомість, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови №1747 від 27.09.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , уповноважена особа, при постановленні оскаржуваної постанови вийшла за межі висунутого ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року звинувачення, оскільки останнього також було визнано винним в тому, що ОСОБА_1 в період часу з 18.05.2024 року не оновив та не подав облікові дані, тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період, надалі безперервно продовжував свою бездіяльність, тобто вчиняв правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, і до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, хоча міг та мав таку можливість.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові не вказано, яку конкретно норму (який абз. пп.10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) порушено позивачем, що впливає на кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, з огляду виявлені судом суперечності в протоколі про адміністративне правопорушення №1747 від 24.09.2024 року та оскаржуваній постанові №1747 від 27.09.2024 року.

Отже, в цій постанові, а саме в описі обставин та суті адміністративного правопорушення належним чином не викладено об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що свідчить про протиправність такої.

Водночас, суд вказує, що як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а також, протягом якого строку мав це зробити, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У той же час за змістом примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Згідно ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З наданих відповідачем копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Таким чином, суд вважає, що примітка до ст. 210 КУпАП застосовується до спірних відносин, та приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено наявності підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому суд керується також положеннями ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають наявність в діях позивача події і складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення обгрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №1747 від 27.09.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.