Справа № 463/9189/24
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/9189/24
Провадження №2-а/463/93/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Ціпивко І. І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутеня Андрія Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в авоматичному режимі, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутеня Андрія Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в авоматичному режимі. Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм чинного законодавства України.

Так «20» вересня 2024 року інспектором роти №4 батальйону 2 патрульної поліції у м. Львові УПП у Львівській області ДПП НП Галущаком Андрієм Михайловичем винесено стосовно нього постанову серії ЕНА №3094634 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч.1 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що ним порушено п. 31.4.3 в) ПДР. Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Так 20.09.2024 керуючи автомобілем марки GEELY EMGRAND 7 номерний знак НОМЕР_1 по вул. Студентській що у м. Львові у напрямку до вул. Левицького, був зупинений працівниками поліції. Поліцейський не проінформував його про конкретну причину зупинення транспортного засобу. Повідомив його, що в нього не працює ліва фара ближнього світла фар та попросив пред`явити документи посвідчення водія та технічний паспорт. Опісля пред`явлення документів, ним отримано оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення. Поліцейський не повідомляв про розгляд справи, не намагався з`ясувати обставини справи. Окрім того вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням моїх прав та правових гарантій. Так вказано постанову винесено «на місці вчинення правопорушення», без складання відповідного протоколу. Окрім цього йому не роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

З даним рішенням працівника поліції позивач не згоден, вважає, що поліцейський не надав доказів наявності його вини у вчиненні правопорушення, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки Правил дорожнього руху, на думку позивача, він не порушував. Просить суд та скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити.

Представник управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Лілія Кутковська подала відзив на позов, яким заперечила позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Свої заперечення обґрунтовує тим, що дійсно зі змістуоскаржуваної постанови вбачається, що 20 вересня 2024 о 21 год 53 хв. У м.Львові по вул.Студентській, позивач керував автомобілем марки GEELY EMGRAND 7 номерний знак НОМЕР_1 в темну пору доби у якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3 «в`ПДР України. До відзиву долучено відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського. Представник відповідача вказує, що поліцейським було належним чином роз`яснено водію його конституційні права, він був належним чином ознайомлений з матеріалами справи та з доказами, отримав копію постанови серії ЕНА № 3094634 від 20.09.2024.

Звертає увагу, що позивач в позовній заяві не заперечує факту, що під час зупинки поліцейськими в його автомобілі дійсно в темну пору доби не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Посилаючись на приписи Правил дорожнього руху, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім цього, стверджує, що начальник управління патрульної поліції не є належним відповідачем у справі.

Заяви та клопотання учасників справи, та інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 року справу розподілено судді Ціпивко І.І.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2024 року прийнято матеріали адміністративної справи до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив, а відповідачe заперечення протягом 5 днів з дня їх отримання.

Розгляд справи по суті відбувся 29.11.2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Постановою інспектором роти №4 батальйону 2 патрульної поліції у м. Львові УПП у Львівській області ДПП НП ОСОБА_2 , накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 20 вересня 2024 року о 21 годині 53 хвилин керував автомобілем марки GEELY EMGRAND 7 номерний знак НОМЕР_1 в темну пору доби у якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3 «в`ПДР України. (а.с. 6).

Таким чином між сторонами виник спір щодо правомірності винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ним Правил безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Імперативними приписами статті 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначений порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, що визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Зі змісту норми статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Нормою статті 217 Кодексу України про адміністративні правопорушення акцентовано, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Виходячи з імперативних вимог 222 Кодексу про адміністративні правопорушення України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції. Відтак належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 724/716/16-а).

Крім цього, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Разом із тим, відповідно до частини третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Як роз`яснив Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 10.06.2020 в справі № 440/696/18, працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і в цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення. Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Із досліджених доказів у справі вбачається, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3094634 від 20 вересня 2024 року, складена інспектором роти №4 батальйону 2 патрульної поліції у м.Львові УПП у Львівській області ДПП НП ОСОБА_2 . Відтак належним відповідачем у досліджуваному адміністративному провадженні є Управління патрульної поліції у Львівській області.

Водночас адміністративний позов пред`явлено до неналежного відповідача, а саме: начальника УПП у Львівській області ОСОБА_3 .

При цьому, зі змісту норми частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, якщо позовну заяву подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Проте суд наголошує, що позивачем усупереч вимогам норми частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України не заявлено суду відповідного клопотання про залучення до адміністративного провадження належного відповідача.

Оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, а клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду не надходило, а тому за відсутності згоди саме позивача на заміну відповідача суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його подання до неналежного відповідача, а саме: до начальника Управління патрульної поліції у Львівської області ОСОБА_3 , замість належного відповідача Управління патрульної поліції у Львівської області.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці судом, виходячи з того, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Відтак законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення адміністративного позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про скасування постанови ЕНА № 3094634 від 20.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн. відповідачем не відшкодовуються.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, є дата складення повного тексту судового рішення 29.11.2024.

Керуючись ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутеня Андрія Володимировича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в авоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.11.2024 року.

Суддя І.І.Ціпивко