Справа № 161/18831/24
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/292/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом адвоката Полетила Павла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

10.10.2024 до суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування підстав позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 з 2005 року постійно стоїть на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.09.2024 року позивач отримав право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

11.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 видана довідка ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач 02.10.2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для особистого отримання довідки про надання відстрочки, проте посадовою особою відповідача додатково був складений протокол про адміністративне правопорушення № 910 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

03.10.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова №910 за справою про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУПАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови суб?єкт владних повноважень допустився помилкової оцінки ситуації, грубо порушив його права, діяв суб?єктивно, не надав жодних доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Вказує, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація, що конкретизує, яке саме порушення правил військового обліку ним допущено, не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин. установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим ст.283 КУпАП.

Звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідачем не було дотримано обов`язок щодо збирання доказів, оскільки з протоколу №910 вбачається, що єдиним доказом, який додається до протоколу є копія паспорту. Проте, з даного документу неможливо з`ясувати будь-які дані про військовий облік, тощо, до протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови не додані жодні витяги з електронних чи інших реєстрів, чи будь-які інші докази, які б підтверджували обставину вчинення адміністративного правопорушення позивачем за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Просив суд скасувати постанову №910 від 03 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та правової допомоги.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі.

11.11.2024 до суду надійшов відзив від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , обґрунтований тим, що 02 жовтня 2024 року громадянин ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході уточнення облікових даних було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не оновив/уточнив персональні дані в терміни передбачені законодавством. Зважаючи на факт порушення, з метою його фіксації, того ж дня, 02 жовтня 2024 року, стосовно громадянина ОСОБА_1 , за його особистої присутності, було складено протокол №910 про адміністративне правопорушення у зв`язку з порушенням вищевказаним громадянином правил військового обліку. Від дачі пояснень відмовився. 03 жовтня 2024 року, в терміни, що передбачені законодавством та зазначені в протоколі, відбувся розгляд адміністративної справи. На розгляд Позивач не з`явився, хоч і був належним чином оповіщений, жодних документів не надав. За результатами розгляду була винесена Постанова №910 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Законодавством чітко визначено терміни для уточнення/оновлення облікових даних: вони мали чіткі межі - з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (60 днів) та способи уточнення: через центр надання адміністративних послуг (як підтвердження - витяг про уточнення); через оновлення в застосунку (витяг із «Резерву+») або особисто в ІНФОРМАЦІЯ_6 (тоді в реєстрі «Оберіг» містилася б відмітка про уточнення/оновлення даних при особистій явці). Проте, Позивач не виконав свій обов?язок жодною із можливих вищеперерахованих дій та, як наслідок, не надав жодного підтвердження щодо спроб чи факту оновлення облікових даних у терміни, передбачені законодавством. Вказує, що обов?язок щодо уточнення/оновлення даних є особистим обов?язком позивача, закріпленим в законодавстві, і повинен проявлятися в особистих активних діях військовозобов?язаного. Зважаючи на вищевикладене, просили суд ?відмовити у задоволенні позовної заяви, ??розгляд провести за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглядати справу за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що згідно протоколу №910 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, 02.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не оновив персональні дані в термін передбачений законодавством. Своїми діями порушив норми п.п. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку №1487 від 30.12.2022 року (а.с.12).

Постановою № 910 від 03.10.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_3 за справою про адміністративне правопорушення, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУПАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн (а.с.11).

Згідно довідки від 11.09.2024 року №6091 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.13).

ОСОБА_1 з 2005 року стоїть на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою у військовому квитку серії НОМЕР_1 , що підтверджує, що відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними (а.с.14-17).

Відповідно до пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Підпунктом 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану;у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Громадяни України, які були зняті з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на строк більше трьох місяців, зобов`язані протягом 30 днів з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 563 Про внесення змін до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2980) стати на військовий облік одним з таких способів: прибуття особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; шляхом подання заяви про взяття на військовий облік у довільній формі разом із відомостями, визначеними додатком 4 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та копії першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, яким такого громадянина України знято з військового обліку, через закордонну дипломатичну установу України.

Заява подається громадянином України закордонній дипломатичній установі України особисто разом із паспортом громадянина України для виїзду за кордон, який після прийняття заяви повертається громадянину України, або засобами поштового зв`язку разом з копією першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Закордонна дипломатична установа України надсилає заяву з визначеними документами відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню або регіональному органу СБУ або відповідному підрозділу розвідувальних органів на їх адресу електронної пошти, яка розміщена на їх офіційному веб-сайті, у семиденний строк.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

У пункті 1 Порядку наводиться поняття військового обліку та суб?єктів здійснення такого обліку. А саме: «Цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами. установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров?я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).».

Додаток 2 до порядку обліку військовозобов?язаних є безпосередньо правилами обліку. У цьому додатку наводиться 11 обов?язків призовників, військовозобов?язаних та резервістів.

Як вбачається зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 910 від 02.10.2024 року та оскаржуваної постанови не додані жодні витяги з електронних чи інших реєстрів, чи будь-які інші докази, взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В оскаржуваній постанові на пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, що затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 не конкретизовано підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а тому, саме в описі обставин та суті адміністративного правопорушення відсутня об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210 КУпАП, що свідчить про протиправність такої.

Крім того, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а також, протягом якого строку мав це зробити, а отже, не в повному обсязі викладено суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідачем не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання обвинувачення повинно бути конкретним, оскільки є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи та є необхідним для підготовки до належного захисту, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Європейський суд з прав людини також в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії" зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, поставленого йому у вину, тому постанова №910 від 03.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень ст.286 КАС України закриттю.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

На підставі ст.ст. 7, 9, 210-1, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 72-77, 122, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Полетила Павла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №910 від 03 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк