Справа № 440/8307/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 р. Справа № 440/8307/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, повний текст складено 14.08.24 по справі № 440/8307/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки №153 від 25.03.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9» про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.08.1986; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в перерахунку пенсії, викладеної в рішенні від 13.06.2024 № 35432/03-16, на підставі довідки № 153 від 25.03.2019. Стверджував, що ним подано усі необхідні документи для здійснення такого перерахунку, однак відповідач безпідставно їх не прийняв.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є інвалідами II групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ мають право на пенсію по інвалідності та можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 -1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Зазначає, що довідка №153 від 25.03.2019 про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9», є належним документом, який підтверджує розмір заробітку, одержаного позивачем за роботу в зоні відчуження в 1986 році. Вказує, що довідка №153 від 25.03.2019 містить всі необхідні відомості, що передбачені наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 №644. Зауважує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, не відповідає загальним вимогам, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, а саме критеріям обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до яких пенсійний орган мав навести переконливі та зрозумілі мотиви його прийняття, зокрема в частині зазначення висновків про інформаційний характер довідки №153 від 25.03.2019. Наголошує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не надано належних доказів на підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься у довідці №153 від 25.03.2019.

Відповідачі по справі не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

27.03.2023 ОСОБА_1 звернувся за місцем проживання до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою щодо зміни виду розрахунку згідно статті 57 Закону №796-XII, виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

До заяви про проведення перерахунку пенсії додано, зокрема, довідку про розмір заробітної плати від 25.03.2019 №153, видану ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2023 №02 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з невідповідністю довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019 вимогам постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутністю первинних документів.

У подальшому 05.06.2024 ОСОБА_1 звернувся за місцем проживання до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою щодо зміни виду розрахунку згідно статті 57 Закону №796-XII, виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

До заяви про проведення перерахунку пенсії додано паспорт та розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 №154 від 25.03.2019, виданий ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та 13.06.2024 прийнято рішення № 35432/03-16, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що для здійснення перерахунку пенсії до заяви додано довідку про розрахунок заробітної плати, призваного на військові збори у 1986 році виконувати роботи в зоні відчуження, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, від 25.03.2019 №154, яка не відповідає встановленому зразку.

Не погодившись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 13.06.2024 та, вважаючи, що наявні підстави для перерахунку пенсії за довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9» №153 від 25.03.2019 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.08.1986, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не приймало 13.06.2024 рішення про відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки №153 від 25.03.2019, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправною такої відмови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон №796-ХІІ).

Частиною 1 ст.55 Закону №796-ХІІ визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Статтею 57 Закону №796-ХІІ передбачено пільги щодо визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Частинами 1-3 ст.57 Закону №796-ХІІ встановлено, що визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - заробітна плата (дохід) визначається шляхом поділу загальної суми заробітної плати (доходу) за календарні місяці роботи на кількість зазначених місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - заробітна плата (дохід) визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV) розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 2 ст.27 Закону №1058-IV встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з п.2.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Пунктом 4.1. Порядку №22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з п.4.2. Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

В силу вимог п.4.7. Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Зміст наведених вище норм права свідчить, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому Законом №796-ХІІ передбачено пільги щодо визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема, за приписами частини третьої статті 57 Закону №796-ХІІ, якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі.

Документом, який підтверджує розмір заробітної плати, є довідка про розмір заробітної плати, форма якої є додатком №5 до Порядку №22-1.

Суд наголошує, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а, від 10.08.2020 у справі №266/2743/17, від 08.07.2021 у справі №359/5785/16-а, від 29.07.2022 у справі №539/1598/17.

Відповідно до п.9 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2012 №685, форма довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) встановлюється Мінсоцполітики.

Наказом Міністерства соціального захисту населення від 03.09.2012 №536 затверджено форму довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Водночас, Порядок №22-1 не покладає на заявника обов`язку надати первинні документи, на підставі яких видано довідку про заробітну плату органу Пенсійного фонду разом із заявою про перерахунок пенсії.

Згідно з п.2.7. Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп. 2-4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу.

Відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 р. (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що перевірка наявності та змісту документів, на підставі яких видано довідку про заробітну плату, належить до компетенції органів Пенсійного фонду. При цьому, відсутність у пенсіонера первинних документів, на підставі яких видана довідка про заробітну плату, не може бути належною підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Зі змісту позову встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.06.2024 про відмову у перерахунку пенсії та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Порядку №1210, на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.06.2024 ОСОБА_1 звернувся за місцем проживання до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою щодо зміни виду розрахунку згідно статті 57 Закону №796-XII, виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

До заяви про проведення перерахунку пенсії додано паспорт та розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 №154 від 25.03.2019, виданий ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 05.06.2024 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та 13.06.2024 прийнято рішення №35432/03-16, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що для здійснення перерахунку пенсії до заяви додано довідку про розрахунок заробітної плати, призваного на військові збори у 1986 році виконувати роботи в зоні відчуження, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, від 25.03.2019 №154, яка не відповідає встановленому зразку.

Отже, колегія суддів зауважує, що ані Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, ані Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не розглядали питання про перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019, та не відмовляли позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі вказаної довідки.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 27.03.2023 ОСОБА_1 звернувся за місцем проживання до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою щодо зміни виду розрахунку згідно статті 57 Закону №796-XII, виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

До заяви про проведення перерахунку пенсії додано, зокрема, довідку про розмір заробітної плати від 25.03.2019 №153, видану ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління №9".

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 27.03.2023 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та рішенням від 10.04.2023 №02 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з невідповідністю довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019 вимогам постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутністю первинних документів.

При цьому, доказів оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.04.2023 №02 сторонами не надано.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 13.06.2024, яким, за позицією позивача, відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019, що спростовано матеріалами справи, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Порядку №1210, на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що довідка №153 від 25.03.2019 про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9», є належним документом, який підтверджує розмір заробітку, одержаного позивачем за роботу в зоні відчуження в 1986 році, містить всі необхідні відомості, що передбачені наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 №644, колегія суддів вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та/або Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не розглядали питання про перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі довідки про заробітну плату №153 від 25.03.2019, та не відмовляли позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі вказаної довідки.

Отже, доводи апелянта ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи, з вищенаведених підстав висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 по справі № 440/8307/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко