Справа № 160/12396/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/12396/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року (суддя Дєєв М.В.)

у справі №160/12396/24

на позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними, скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235798/1-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2020 рік у сумі 10596,44 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235795/1-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2020 рік у сумі 65715,51 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235803/1-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2020 рік у сумі 333,58 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235798/2-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2021 рік у сумі 12809,57 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235795/2-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2021 рік у сумі 79440,66 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235803/2-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2021 рік у сумі 403,25 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235798/3-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2022 рік у сумі 13967,75 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235795/3-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2022 рік у сумі 94342,16 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №235803/3-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2022 рік у сумі 478,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України в Дніпропетровській області на особовому рахунку платника податків та інтегрованій картці платника по орендній платі відносно ОСОБА_1 видалити відомості про нарахування податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 27.04.2023 року №235798/1-2412-0463 форми «Ф», №235795/1-2412-0463 форми «Ф», №235803/1-2412-0463 форми «Ф»; №235798/2-2412-0463 форми «Ф»; №235795/2-2412-0463 форми «Ф»; №235803/2-2412-0463 форми «Ф»; №235798/3-2412-0463 форми «Ф»; №235795/3-2412-0463 форми «Ф»; №235803/3-2412-0463 форми «Ф».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачці відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог.

Суд виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення стосуються різних договорів оренди землі, а отже, не пов`язані між собою. За поданою позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори, які стосуються різних правовідносин, не об`єднані доказами та за вирішення кожного з яких сплачується судовий збір у відповідному розмірі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Позивачка зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що предметом дослідження даної справи становлять відносини між позивачем та контролюючим органу щодо орендної плати за землю та вимоги стосовно кожного оскаржуваного податкового повідомлення рішення обґрунтовано однаковими доводами.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

В той же час частиною 1 статті 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною 2 статті 172 КАС України визначено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ (ч.3 ст. 172 КАС України).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 172 КАС України).

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (ч.5 ст.172 КАС України).

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (ч.6 ст.172 КАС України).

За наведеного вище правового регулювання підставою для повернення позовної заяви є порушення правил об`єднання позовних вимог за умови неможливості застосування положень ст.172 КАС України.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не порушено вимоги ч. 4, 5 ст. 172 КАС України.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачкою пред`явлений позов, в якому оскаржуються дев`ять податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування орендної плати фізичних осіб за різними договорами оренди землі, дійшов висновку, що позовні вимоги не пов`язані між собою.

В той же час, пославшись на приписи ст. 172 КАС України, суд не навів мотивів неможливості застосування положень частини 6 цієї статті, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Суд апеляційної інстанції також враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала про повернення позовної заяви винесена судом першої інстанції необґрунтовано, тому відповідно до ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2024 року в адміністративній справі №160/12396/24 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко