Справа № 607/23633/24
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 Справа №607/23633/24 Провадження №2-а/607/442/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

представника відповідача УПП в Тернопільській області Климчук О.І,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

30 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку №650, ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області ДПП) про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 2-5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 23 жовтня 2024 року постановою серії ЕНА №3322160 його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), яка була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Автор позовної заяви стверджує, що висновок, вказаний у оскаржуваній постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений належними та допустимими доказами, а саме: в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які підтверджують факт керування транспортним засобом (далі ТЗ) саме позивачем.

ОСОБА_1 стверджує, що та на момент приїзду працівників поліції автомобіль ТЗ не керував та взагалі не здійснював руху; відеозапис з нагрудних камер працівників поліції відображає лише ТЗ, який стоїть на дорозі та не здійснює рух, відеодокази керування ТЗ саме позивачем відсутні; підстав для зупинки ТЗ передбачені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року№ 580-VIII (далі Закон №580), перелік яких є вичерпним, відсутні; працівники поліції на підтвердження законності зупинки не надали жодних доказів; права та обов`язки особі не роз`яснювались; всупереч вимогам пункту 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнено не розбірливим почерком; в порушення вимог пункту 10 розділу IV даної Інструкції у постанові не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, відтак, не можливо встановити чи дійсно ТЗ було зупинено у темну пору доби; до постанови долучено начебто відеозапис, але номера реєстратора не зазначено; немає доказів того, що позивач не користувався ременем безпеки саме під час руху.

Зазначає про те, що під час постановлення працівниками поліції оскаржуваної постанови йому не було роз`яснено прав та обов`язків, як особі, яка притягують до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення жодні докази не досліджувалися, можливості ознайомитися із матеріалами справи йому представлено не було. Крім того, працівником поліції належним чином не зафіксовано та не доведено належними та допустимими доказами факту невиконання водієм будь-яких вимог правил дорожнього руху (далі ПДР), тому вважає зупинку ТЗ незаконною.

Крім того, позивач стверджує, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки інспектор поліції проігнорував будь-які його пояснення, не дав можливості надати їх в письмовому вигляді, не навів жодних доказів на підтвердження порушення ним ПДР. Усі зауваження щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення залишив поза увагою. Відтак, абсолютно незрозуміло у зв`язку з чим працівники поліції прийняли рішення про винесення постанови стосовно нього за частиною першою статті 122 КУпАП. Додатково акцентував увагу на тому, що працівники поліції не роз`яснили причини та підстави зупинки ТЗ, суті допущених порушень ПДР, не надали доказів, які підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, та залишили усі його пояснення та заперечення поза увагою. На думку автора позовної заяви, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними й допустимими доказами факту порушення ним ПДР, тож дії інспектора при постановленні оскаржуваної постанови були незаконними та такими, що порушують його права, а отже ця постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, тому, підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 у позові звертає увагу на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не може братися до уваги, оскільки відеозапис не відображає факту керування ним ТЗ, на ньому не зафіксовано будь-яких порушень ОСОБА_1 ПДР, які б слугували підставою для самої зупинки ТЗ, тобто, відеозапис не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в контексті положень статті 251 КУпАП.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 14 листопада 2024 року з УПП в Тернопільській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, адже позивачу на місці розгляду адміністративної справи роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення. Після розгляду справи ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та запропоновано отримати копію постанови.

УПП в Тернопільській області ДПП вказує, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем та процес винесення оскаржуваної постанови зафіксовано нагрудними камерами працівників поліції та автомобільним реєстратором. Так, на відеозаписі з автомобільного реєстратора зафіксовано дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійснення позивачем руху прямо зі смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч (02:29:04-02:29:04). До того ж, ОСОБА_1 на місці розгляду адміністративної справи не заперечував факт скоєння ним адміністративного правопорушення. Зокрема, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції зафіксовано, що позивач стверджує, що не помітив дорожній знак (02:27:32); твердження позивача в адміністративному позові стосовно того, що в матеріалах справи начебто відсутні відомості, які підтверджують факт керування ТЗ саме позивачем є безпідставними, адже у відеоматеріалах з автомобільного реєстратора та нагрудних камер працівників поліції міститься відеозапис, який прослідковує рух ТЗ від моменту порушення ПДР до повної зупинки ТЗ, а на нагрудних камерах зафіксовані події, відразу після зупинки ТЗ ОСОБА_1 , який сидів в автомобілі за кермом.

Відповідач у відзиві також зазначає, що позивач упродовж процедури розгляду адміністративної справи, жодного разу не намагався спростувати факт керування ним автомобілем, а, навпаки, це підтверджував. Крім цього, твердження позивача щодо відсутності підстав для зупинки його автомобіля, також не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ТЗ було зупинено на підставі пункту 1 частини першої статті 35 Закону №580 у зв`язку з порушенням водієм ПДР, а також тому, що автомобіль ОСОБА_1 рухався містом під час комендантської години в Тернополі.

Автори відзиву додатково зазначають, що твердження позивача щодо того, що йому не роз`яснювались права та обов`язки є безпідставними й та такими, що спростовуються матеріалами справи, адже на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано факт роз`яснення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП. До того ж, в оскаржуваній постанові є підпис ОСОБА_1 , який підтверджує роз`яснення йому прав. Твердження позивача щодо того, що в оскаржуваній постанові не зазначено часу вчинення адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з постанови, в графі 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення», чітко вказано: 23.10.2024 02:29:07. Відповідач зазначає, що не зрозуміло з якими мотивами керувався позивач, коли вказував в адміністративному позові, що «немає доказів того, що позивач не користувався ременем безпеки саме під час руху», оскільки йому інкриміноване було зовсім інше порушення, а саме: на виконання вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам».

Таким чином, вказані обставини свідчать про недоведеність позивачем відсутності у його діях порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про доведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, однак, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі (а.с. 12).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача УПП в Тернопільській області ДПП Климчук О.І. позову не визнала, просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

У постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року зазначено, що 23 жовтня 2024 року о 02 год. 29 хв. в м. Тернопіль, вул. Замкова, 1, водій під час керування ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме: зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п.8.4.ґ. ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП (а.с. 1).

Досліджені в судовому засіданні відеозаписи з автореєстратора «video_2024-10-28_18-06-01», та нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash», якими встановлено факт керування ОСОБА_1 ТЗ «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга); кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина шоста).

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі Інструкція №1395).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абзац 1 пункт 4 розділ 1 Інструкції №1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції №1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції №1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, відповідно до чинного законодавства, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини першої статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, на підставі вивчення матеріалів адміністративної справи, вважає наведені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими з огляду на нижченаведене.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС Укарїни).

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень підпунктів 3, 8, 11 частини першої статті 23 Закону №580 поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону №580 поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580 встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Таким чином, долучений до відзиву відеозаписів з автореєстратора «video_2024-10-28_18-06-01», та нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash» є належним та допустимим доказом.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353) учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353 визначають Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до пункту 1.1. ПДР України ці правила відповідно до Закону № 3353 встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.1. ПДР України закріплено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 8.4.ґ. ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

ПДР України визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом дотримуватися правил дорожнього руху та слідкувати за дорожніми знаками.

З огляду на наведені приписи законодавства України водії підчас керування ТЗ зобов`язані дотримуватися ПДР; поліцейські у разі виявлення таких порушень уповноважені законом зупиняти ТЗ з`ясовувати всі обставини такого порушення та за наявності в діях водія ТЗ складу адміністративного проступку, передбаченого статтею 122 КУпАП, складати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Процедура складення відповідних документів має ґрунтуватися на дотриманні прав особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, встановлених Конституцією України, КУпАП, іншими законами України, а факт вчинення проступку повинен бути підтверджений належними доказами, у тому числі й зафіксованими за допомогою технічних пристроїв.

Як було зазначено, ОСОБА_1 як один з аргументів у позовній заяві навів те, що факт керування ним ТЗ не підтверджений належними доказами. Утім, на переконання суду, такі доводи не заслуговують на увагу оскільки на відеозаписах з автореєстратора «video_2024-10-28_18-06-01» та нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash» можна поза розумним сумнівом дійти висновку, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом «Nissan Qashqai+2», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснював рух на цьому ТЗ.

Суд критично оцінює доводи повивача щодо того, що причиною його зупинки слугувало те, що він не був пристебнутим ременем безпеки. Як вбачається із відеозапису з автореєстратора «video_2024-10-28_18-06-01», час 00:27 00:31, на якому чітко можна побачити дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», і порушення його вимог позивачем, зокрема, зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч він здійснив рух прямо. Також, на відеозаписах з нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash» працівники поліції вказували причину зупинки, яка полягала саме в порушенні вимог знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах»; поліцейські не інкримінували йому порушення ПДР, за яке передбачена відповідальність за статтею 121 КУпАП (порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами). Крім того, суд зауважує, що на відеозаписі з нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash», час 00:19 позивач підтверджує факт керування ТЗ та те, що не побачив дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах».

У судовому засіданні судом при аналізі відеозапису з нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash» (час з 11:30 12:05) встановлено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, а також те, що на відеозаписі (час 12:06), позивач чітко сказав, що права йому зрозумілі. З огляду на це, ці аргументи позовної заяви суд не бере до уваги.

На відеозаписі з нагрудних камер 473053, 474460 «export-akash», час 57:09 57:52 позивачу було зачитано вголос оскаржувану постанову; на відеозаписі час 58:30 ОСОБА_1 її підписує. Позивач у позові стверджує, що постанова заповнена не розбірливим почерком та не вказано часу вчинення адміністративного правопорушення, проте ці твердження не відповідають матеріалам справи, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року була надрукована, а власноруч проставлено тільки підпис працівника поліції. З приводу відсутності часу складення оскаржуваної постанови, суд констатує, що в розділі 5 постанови, час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення вказано: 23 жовтня 2024 року 02:29:07, м. Тернопіль, вулиця Замкова, 1, водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах».

Таким чином, у позовній заяві позивач не навів суду переконливих аргументів, уґрунтованих на належних та допустимих доказах, того, що він не керував транспортним засобом, а зупинка його ТЗ була безпідставною. Посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, суд не бере до уваги, оскільки окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2020 року (справа №825/2328/16) у звязку з цим зазначив, що стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність; у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості; тож ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Суд не вважає обґрунтованими й доводи позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Як було зазначено, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначають КУпАП, Закон №580 та деталізує Інструкція №1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ Інструкції №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями статей 249, 276 КУпАП, розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначені дані позивача: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження та місце його проживання, аналогічні відомості зазначені в адміністративному позові.

Приписами частини першої статті 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Позивача було ознайомлено з його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Судом не встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач виявляв бажання скористатись правовою допомогою, а інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Посилаючись на наявність свідків, у присутності яких позивач заявляв про необхідність залучення захиснику, клопотання про допит таких свідків заявлено не було.

Отже, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог статті 283 КУпАП, а також за формою та на бланку, визначених Інструкцією № 1395.

Відповідно до висновків Верховного Суду наведених у постанові від 14 лютого 2018 року (справа №536/583/17), у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

За правилами статті 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Вказаних правил уповноваженими працівниками поліції дотримано. Копію постанови вручено особі, відносно якої вона винесена.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

За правилами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 в повному обсязі були дотримані вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 25 червня 2020 року (справа №520/2261/19), визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Незгода позивача з фактом його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Мотиви позивача вказують, що обраний ним спосіб захисту спрямований виключно на уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу, що позовна заява містить цитування статей КУпАП без посилання на фактичні і конкретні обставини, доводи є здебільшого узагальненими і формальними, позивач посилається лише на загальні положення та допущенні працівниками патрульної поліції порушення при оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП є законною.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно вказаного правила, судові витрати поверненню не підлягають.

На підставі статей 7, 9, 122, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 20, 70, 72 77, 79, 122, 139, 241 246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3322160 від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 листопада 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяТ. І. Якімець