Справа № 191/4979/24
Суддя: Костеленко Я. Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/4979/24
Провадження № 2-а/191/18/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Костеленко Я.Ю., за участю секретаря Омельченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Конаревої В.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 07.10.2024 серії АВ № 00000856 його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме: 13.08.2024 р. о 09 год. 39 хв. за адресою: М-30, км. 996+491, Дніпропетровська область, транспортний засіб DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 : відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,250 % (4.1 тона), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,750 % (1,62 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м.

Вказана постанова ним була отримана 15.10.2024.

Вважає вказану постанову протиправною з огляду на наступне. Зазначене у оскаржуваній постанові перевантаження без зазначення конкретних осей автомобіля, на які приходиться таке перенавантаження, не дозволяє встановити наявність чи відсутність перевищення навантаження. Крім того, у оскаржуваній постанові вказана дозволена максимальна фактична вага 40 тон, при тому що відповідно до пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 максимальне значення для автомобільних доріг державного значення для двовісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), становить 42 тони. Окрім того, всупереч Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 № 512 вона не містить інформації про тип транспортного засобу (сідловий тягач, контейнеровоз, вантажний самоскид тощо), взагалі не містить інформації щодо напівпричепу, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 автомобіль DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ТОВ «ДВК».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спеціалізований напівпричіп - спеціалізований н/пр-контейнеровоз-Е, належить ТОВ «ДВК»; повна маса 34000 кг, маса без навантаження 4000 кг, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, обмеження вагових норм у 40 тон (як зазначено у оскаржуваних постановах) для комбінованих транспортних засобів тобто тягача і напівпричепа.

Всупереч цьому відповідачем у оскаржуваних постановах не зазначено будь-якої інформації щодо марки, моделі, державного номерного знаку спеціалізованого напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 .

Вважає, що відповідачем безпідставно не враховано при прийнятті оскаржуваної постанови факту проїзду транспортного засобу DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом контейнеровозом, що перевозив контейнер.

Крім цього, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Із наявних матеріалів справ не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа дійшла до висновку про перевантаження транспортного засобу на відповідний відсоток при дозволеній 40 тон.

Отже, постанови не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративні правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаного в постанові транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення ним Правил дорожнього руху України. Із оскаржуваної постанови не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа дійшла висновку про перевищення загальної ваги транспортного засобу.

Більш того, з результатів зважування транспортних засобів в русі вбачається, що результати зважування вираховувалися виходячи з того, що клас транспортного засобу - вантажний автомобіль і допустима загальна вага перевезення - 40 000 кг.

Разом з тим, як зазначалося вище, з свідоцтва про реєстрацію напівпричепа вбачається, що тип напівпричепа: спеціалізований напівпричіп н/пр-платформа перероблений в 2022 році, для перевезення контейнерів сипких вантажів (зернових культур) отже, враховуючи, що тягач у даному випадку був двовісний, то згідно п. 22.5 ПДР загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 42 000 кг.

Оскільки у спірному випадку, при визначенні максимально допустимих параметрів навантаження, відповідачем до уваги прийнято максимальну дозволену фактичну масу 40 тон, то зроблені розрахунки перевищення нормативних параметрів, є необґрунтованими, що свідчить про неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до технічного паспорту та позначення на контейнері ZT К 60, заводський № 284, яким здійснювалось перевезення, номінальне навантаження контейнера ZT К 60 становить 42 т (42000 кг). Якщо ж за дозволену масу взяти 42000 кг, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, перевезення здійснювалось контейнеровозом, то розрахунок матиме наступний результат: ((49000- 42 000 -(10% * 49000)/42 000)* 100%= 5 %. Вказане свідчить про те, що розрахунок інспектора щодо перевищення нормативних параметрів є невірним внаслідок використання невірних вихідних даних, а тому склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 131-2 КУпАП, згідно оскаржуваної постанови, відсутній через відсутність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Враховуючи вказане, штраф має становити з розрахунку не від 10 до 20 % перевантаження, а від 5 до 10 %. Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: * % перевищення =х факт - х норм - похибка пристрою х норм х 100 %

X факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Однак у оскаржуваній постанові одиниця виміру вказана не тонна, а кілограм, що суперечить Інструкції.

Просить скасувати постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Конаревої В.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 07.10.2024 серії АВ № 00000856 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь судові витрати.

Представник відповідача Бугаєнко С.С. надала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що зміст постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, постанова містить усі передбачені нормами ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП та Порядком №1174. Висновки позивача, що у постанові не вказано даних про причіпний пристрій та його державний номерний знак, є безпідставними, оскільки в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Доводи позивача про те, що постанова не містить інформацію про державний номерний знак напівпричепу є необґрунтованими, оскільки ні ст. 283 КУпАП, ні п.17 Порядку №1174 не вимагають зазначення таких даних у постанові. В той же час матеріали фотофіксації містять фото напівпричепа, також оскаржувана постанова містить інформацію про те, що транспортний засіб має 5 вісей, навантаження на кожну з них, відстані між ними та загальну масу транспортного засобу, що підтверджує те, що тягач разом з напівпричепом був врахований при визначенні перевищення вагових параметрів. Крім цього, АРМ аудиту з місця робочого столу інспектора при винесенні постанови містила дані про те, що транспортний засіб DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_5 рухався з напівпричепом «тип ТЗ-з напівпричепом». Напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП. Враховуючи зазначене, позивач необґрунтовано зазначає, що постанови повинні містити фотографії транспортного засобу - фотографію державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оскільки чинне законодавство не передбачає зазначення даних про напівпричіп у постанові.

Щодо посилань Позивача на Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», звертають увагу, що Порядок № 879 не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (абз. 2 п. 1 Порядку № 879), тож спірні правовідносини, що виникли в даній справі не регулюються Порядком № 879. Єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі є Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

Щодо встановлених порушень. Постановою від АВ № 000000856 від 07.10.2024 встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,250% (4.1 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,750% (1.62 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3м до 1,4м. Окрім того, зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 12: 3610 мм, 2-3: 5160 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1320 мм, навантаження на вісь 1 - 7000 кг, 2 - 11500 кг, 3 - 9950 кг, 4 - 10100 кг, 5 - 10450 кг, загальна маса - 49000 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: загальна маса - 44100 кг, навантаження на строєні вісі - 25620 кг (відстань між осями 3 і 4 - 1340 мм, між осями 4 і 5 - 1350). Також у оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу. Інформаційна картка габаритно-вагового контролю містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідними для встановлення складу та події адміністративного правопорушення. Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у постанові зазначається формула розрахунку: % перевищення = ((Хфакт. - Хнорм. - похибка пристрою)/ Хнорм.)*100%, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML К 134- 1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML К 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((49000 - 40000 - 10% * 49000) / 40000) * 100 = 10,250% (4.1 тон).

Крім цього, навантаження на строєні осі виникло саме на вісь 3, 4, 5, що сумарно становить 30500 кг. Саме така вага на строєні осі зазначена в картці габаритно-вагового контролю (groupload-3 - 30500). Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на строєні осі виглядає так: ((30500 - 24000 - 16% * 30500) / 24000) * 100 = 6,750% (1.62 тон).

Таким чином, постанова серії АВ № 00000856 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Стосовно доводів позивача, що транспортний засіб є контейнеровозом. Аналіз конструкції положень підпункту «б» пункту 22.5 ПДР України свідчить про те, що застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу більше за 40 тон, а саме 42 та 44 тони можливе за одночасного дотримання трьох умов: транспортний засіб двовісний, або трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом; можливість перевезення транспортним засобом контейнерів (ТЗ - контейнеровоз); перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість застосування гранично допустимої фактичної маси транспортного засобу у 42 та 44 тони. Щодо третьої умови, перевезення транспортним засобом-контейнеровозом одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, зазначають, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловин тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Фотографія транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення не містить жодних ознак перевезення на напівпричепі контейнера, оскільки вбачається відсутність кутових фітингів та відсутність відповідного маркування контейнеру (номер контейнеру, маса тари контейнера). Крім цього, позивачем не доведено, що саме контейнер №284 на який надано технічний паспорт використовувався в момент виникнення спірних правовідносин. Також контейнери, які в розумінні Порядку №521 є обладнанням до колісного транспортного засобу, підлягають сертифікації. Позивачем, на підтвердження доводів позовної заяви, до матеріалів справи не долучено належний сертифікат відповідності на контейнер, яким, згідно з твердженням позивача перевозився вантаж.

Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням п. 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т., адже навантаження 42 та 44 тони допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезення контейнерів або змінних кузовів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України.

Із наявних фото транспортного засобу можна побачити, що на площадку для перевезення контейнерів установлено переобладнаний кузов, накритий тентом з метою збільшення ваги перевезення вантажу.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. З наданих до заяви документів не можна належним чином визначити обсяги затраченого часу щодо виконання кожної послуги й відповідно співмірність таких показників. Відсутність детального опису робіт(послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача Михайлишин А.І. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно- вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно пункту 7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Постановою головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Конаревої В.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії № 00000856 від 07.1.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн., а саме за те, що 13.08.2024 р. о 09 год. 39 хв. за адресою: М-30, км. 996+491, Дніпропетровська область, транспортний засіб DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 : відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,250 % (4.1 тона), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6,750 % (1,62 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також даним пунктом встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами». Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж. Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМ України від 18.01.2001 року № 30 , передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР, зокрема, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, з максимальним значенням для автомобільних доріг державного/ місцевого значення 44/24 т.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

-автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт;

-автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

-напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Таким чином, напівпричіп не може самостійно рухатись без тягача, а тому у постанові про адміністративне правопорушення також повинна бути зазначена інформація щодо напівпричепа.

Відповідно до технічного паспорту на контейнер ZT К 60, та відповідного позначення на ньому «ZT К 60, заводський №284, номінальне навантаження даного контейнера становить 42 т. (42000 кг).

Згідно товаро-транспортної накладної №207С від 11 серпня 2024 року транспортний засіб DAF AB2867КА з причепом/напівпричепом НОМЕР_6 здійснював перевезення пшениці насипом масою брутто 26000 кг.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізованим сідловин тягачем та належить на праві приватної власності ТОВ «ДВК».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб KRONE SDР 27В д.н.з. НОМЕР_7 є спеціалізованим напівпричепом НПР-платформа, пройшов в 2022 для перевезення контейнерів силових вантажів (зернових культур) та належить на праві приватної власності ТОВ «ДВК».

Отже, транспортний засіб, який належить ТОВ «ДВК», є контейнеровозом, а нормативне навантаження для цього транспортного засобу необхідно обчислювати, виходячи з фактичної маси до 42т, а не 40т.

В постанові зазначено, що транспортний засіб DAF XF XF 105. 460, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив загальну масу транспортного засобу, однак судом встановлено, що фактично транспортний засіб, яким керував позивач, є контейнеровозом і нормативне навантаження для цього транспортного засобу необхідно обчислювати, виходячи з фактичної маси до 42т, а не 40т, що підтверджено відповідним технічним паспортом. Згідно постанови про адміністративне правопорушення розрахунки перевищення ваги зроблені виходячи з допустимої маси 40т, як помилково вважав відповідач при винесенні спірної постанови. Отже, враховуючи, що постановою встановлено факт навантаження автомобіля 44100 кг, при дозволеній, згідно п.22.5 ПДР, для такого транспортного засобу максимальній фактичній масі 42т з похибкою 2%, таким чином вагові параметри транспортного засобу не перевищені.

Посилання представника відповідача у відзиві на порушення вимог Міжнародної конвенції про безпечні контейнери, суд вважає хибним, оскільки відповідно до Статті III вказаного документа, ця Конвенція поширюється на нові й існуючі контейнери, які використовуються в міжнародних перевезеннях, за винятком контейнерів, спеціально призначених для повітряних перевезень. Як видно із ТТН, наданої разом із позовною заявою, перевезення вантажу здійснювалось по території України, тобто внутрішнє.

Щодо посилань представника відповідача на Правила № 363, суд зазначає, що вони не регламентують перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості, що стосуються виконання комплексу вимог при вантажно-розвантажувальних роботах, власне процесу перевезення та його документального оформлення, а також узгодження таких правил із відповідними компетентними установами.

Крім того, наявність чи відсутність спеціального маркування, а також найменування і спосіб навантаження товару, що перевозився, не є обставинами, які впливають на технічні характеристики напівпричепу як контейнеровоза. Позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00000856 від 07.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Згідно із пунктом 1 частини першою статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не було надано доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та враховуючи, що місцевий загальний суд як адміністративний має повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Михайлишиним А.І. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002643 від 14.07.2020) на підставі ордеру серії АР №1198107 від 18.09.2024, договору б/н про надання правової допомоги від 16.09.2024, та акту наданих послуг від 21.10.2024, згідно яких за надання правової допомоги ОСОБА_1 зобов`язався виплатити адвокату гонорар у розмірі 4000 грн. за визначення обсягу доказів та їх систематизація, а також підготовку позовної заяви та направлення її до суду.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає їх обґрунтованими, такими, що відповідають обсягу виконаних робіт, а тому дійшов висновку про їх задоволення .

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,6 грн.

Керуючись ст. 72-77, 79, 132, 139, 205, 242, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Конаревої В.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000856 від 07.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. Ю. Костеленко