Справа № 320/1086/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1086/22 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФ у Київській області) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та щодо не зарахування до її спеціального (педагогічного) стажу у Державному закладі «Київський коледж зв`язку», Київський коледж зв`язку, Київський фаховий коледж зв`язку періодів роботи на посадах в.о. завідувача відділення (заочного) з 01.09.2006 по 25.10.2009, методиста з 25.10.2009 по 30.08.2010, методиста вищої категорії з 01.09.2013 по 29.07.2021 (день призначення пенсії за віком);

- зобов`язання ГУ ПФ у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи на посаді в.о. завідувача відділення (заочного) у Державному закладі «Київський коледж зв`язку» з 01.09.2006 по 25.10.2009, період роботи на посаді методиста з 25.10.2009 по 30.08.2010 та період роботи на посаді методиста вищої категорії у Державному закладі «Київський коледж зв`язку», Київський коледж зв`язку з 01.09.2013 по 29.07.2021 (день призначення пенсії за віком);

- зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що посади, які обіймав позивач, підлягають зарахуванню до спеціального (педагогічного) стажу роботи відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» безвідносно до того, чи передбачені такі посади у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 переліку. Крім того, суд підкреслив на наявності у позивача права на отримання грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, будь-яких пенсій раніше не отримувала та мала страховий стаж більше 30 років.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всупереч висновків суду, спеціальний стаж за вислугу років позивача складає менше 30 років, що не дає останньому права на перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 31.10.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів апелянта, посади, які обіймав позивач, є педагогічними, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ у Київській області та отримує пенсію за віком з 29.07.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління Пенсійного фонду України із заявою про виплату їй, як педагогічному працівнику, десяти окладів при виході на пенсію за віком.

Указана заява направлена за належністю для розгляду до ГУ ПФ у Київській області, який листом від 03.12.2021 №13202-21455/С-02/8-1000/21 повідомив ОСОБА_1 про те, що оскільки заяву про призначення пенсії за віком позивач подав до досягнення пенсійного віку, до грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій не виплачувалася.

Крім того, у листопаді 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, однак листом ГУ ПФ у Київській області від 15.12.2021 №13687-22367/С-02/8-1000/21 ОСОБА_1 у такій виплаті відмовлено з аналогічних листу від 03.12.2021 підстав.

Поміж іншого матеріали справи свідчать, що 29.11.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як свідчить зміст листа ГУ ПФ у Київській області від 05.01.2022 №156-23681/С-02/8-1000/22, відповідачем 03.12.2021 прийнято рішення №97 про відмову у перерахунку у зв`язку з відсутністю спеціального стажу.

За наслідками розгляду звернення позивача від 21.12.2021 відповідач листом від 18.01.2022 №1810-42212/С-03/8-2800/22 повідомив, що завідувачі відділенням та методисти, які працюють у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, не передбачені у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 переліку, а тому періоди роботи на таких посадах у Державному закладі «Київський коледж зв`язку» не може бути зараховано до стажу роботи, яка дає прав на пенсію за вислугу років. Відтак, за відсутності 30 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 46, 92 Конституції України, ст. 26, п. 7-1 розд. XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 28, 53, 55, пп. пп. 12, 12-1 п. 2 розд. XV Закону України «Про вищу освіту», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909), Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 (далі - Перелік №963), Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191), суд першої інстанції з урахуванням ряду правових позицій Верховного Суду прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки посади, на яких працював позивач, належать до педагогічних.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указаний Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Судовою колегією враховується, що зміст Розділу 1 «Освіта» Переліку № 909 в частині «Найменування закладів і установ» містить зазначення «Вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади», а в частині «Найменування посад» містить зазначення «директори, їх заступники з акредитації, професійно-технічні навчально-виховної навчальні заклади (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи». При цьому зміст пункту 1 «Примітки» цього Переліку визначає, що вчителі й інші працівники освіти заочних навчальних закладів, зазначених у цьому переліку, відносяться до числа осіб, що мають право на одержання пенсії за вислугу років.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 01.09.2006 по 24.10.2009 обіймала посаду в.о. завідувача відділення (заочного) Державного закладу «Київський коледж зв`язку» Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій», з 25.10.2009 по 30.08.2010 - посаду методиста 1-ої категорії, а з 01.09.2013 по 29.07.2021 (день призначення пенсії за віком) - посаду методиста вищої категорії. Указані відомості підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , витягами з наказів ДЗ «Київський коледж зв`язку» від 31.08.2006 №163-ос, від 19.10.2009 №86/к, від 30.08.2013 №49/к, довідками Київського фахового коледжу зв`язку від 25.01.2022 №01/24-2-29, від 25.01.2022 №01/24-2-30, від 25.01.2022 №01/24-2-31.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про вищу освіту» в Україні діють заклади вищої освіти таких типів: 1) університет, 2) академія, інститут, 3) коледж.

Коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Статус коледжу отримує заклад освіти (структурний підрозділ закладу освіти), в якому обсяг підготовки здобувачів вищої освіти ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра становить не менше 30 відсотків загального ліцензованого обсягу.

Згідно підпунктів 12 і 12-1 пункту 2 розділу XV Закону України «Про вищу освіту» до приведення нормативно-правових актів з питань оплати праці, пенсійного та стипендіального забезпечення у відповідність із вимогами цього Закону умови оплати праці, пенсійного забезпечення педагогічних, науково-педагогічних і наукових працівників, стипендіального забезпечення осіб, які навчаються, зберігаються: для університетів, академій, інститутів - на рівні закладів вищої освіти III-IV рівнів акредитації; для коледжів (включаючи коледжі як структурні підрозділи університетів, академій, інститутів) - на рівні закладів вищої освіти I-II рівнів акредитації.

Коледжі (у тому числі коледжі як структурні підрозділи університетів, академій, інститутів), які отримали ліцензію на підготовку фахівців ступеня молодшого бакалавра або ступеня бакалавра, включають до свого штатного розпису відповідні посади науково-педагогічних працівників. На науково-педагогічних працівників таких коледжів та осіб, які здобувають у них вищу освіту ступеня молодшого бакалавра чи бакалавра, поширюються умови оплати праці, пенсійного забезпечення, норми педагогічного навантаження, норми стипендіального забезпечення на рівні вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації. Педагогічні працівники цих коледжів, які відповідають вимогам цього Закону до науково-педагогічних працівників та забезпечують підготовку фахівців ступеня молодшого бакалавра або бакалавра, отримують статус науково-педагогічних працівників і переводяться на відповідні науково-педагогічні посади з початку реалізації відповідної освітньої програми або з 1 вересня 2017 року, якщо освітня програма підготовки фахівців ступеня бакалавра вже реалізується.

За правилами ч. 2 ст. 53 Закону України «Про вищу освіту» педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у Переліку №963 посади завідувача відділенням навчального закладу, а також методиста відносяться до педагогічних.

Отже, посади в.о. завідувача відділення (заочного) коледжу, а також методиста, які обіймала позивач, є педагогічними.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №308/5434/17, на чому правильно підкреслив суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно довідки Київського фахового коледжу зв`язку від 25.01.2022 №01/24-2-29 ОСОБА_1 з 01.09.2006 по 29.08.2010 на умовах внутрішнього сумісництва працювала на посаді викладача і щорічно виконувала педагогічне навантаження 480 годин/рік згідно наказі про затвердження педагогічного навантаження, а у період з 01.09.2013 на умовах внутрішнього сумісництва працює на посаді викладача і виконує педагогічне навантаження 480 годин/рік згідно наказів про затвердження педагогічного навантаження. Крім того, позивач у 2007, 2015, 2017, 2021, 2021 проходила атестацію як педагогічний працівник.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про необхідність зобов`язання ГУ ПФ у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи на посаді в.о. завідувача відділення (заочного) у Державному закладі «Київський коледж зв`язку» з 01.09.2006 по 25.10.2009, період роботи на посаді методиста з 25.10.2009 по 30.08.2010 та період роботи на посаді методиста вищої категорії у Державному закладі «Київський коледж зв`язку», Київський коледж зв`язку з 01.09.2013 по 29.07.2021.

За усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, постанова від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а) норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» указаного Закону грошової допомоги при виході на пенсію по цьому Закону особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працювала у відповідному закладі освіти та має достатній трудовий стаж роботи у цих закладах (32 рік 6 місяців 14 днів), при цьому раніше не отримувала пенсію, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 28 листопада 2024 року.