Справа № 160/24632/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
25.10.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив щодо позовної заяві, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзиви відповідачів є законодавчо необґрунтованими та такими, що не спростовують доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 12.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 16.09.2024 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
30.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 з 04.09.2006 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти.
Інспектор цього сервісного центру ГУ ПФУ в Дніпропетровській області - ОСОБА_2 , усно повідомила позивачу, що у неї буде тільки переведення з пенсії за «вислугу років», яку позивач отримувала раніше, як працівник освіти, в період з - 02.09.2006 р. по 31.08.2009 р., на пенсію «за віком».
Позивач отримувала пенсію за вислугу років в період з 04.09.2006 року по 31.08.2009 року. З 01.09.2009 року позивач знову була прийнята на роботу в сфері освіти, в зв`язку з чим виплата такої пенсії припинилася та остання її більше не отримувала.
22.03.2024 року, враховуючи позицію інспектора пенсійного органу щодо переведення мене з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, позивач знову звернулася із заявою до пенсійного органу, в якій чітко вказала про призначення їй пенсії за віком та при розрахунку пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021, 2022 та 2023 року.
17.04.2024 року №2270-1885/Д-02/8-1200/24 Головне управління ПФУ в Луганській області надало мені відповідь, в якій зазначено, що «За наданою Вами заявою від 15.02.2024 ... Вас з 15.02.2024 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на загальних умовах. Пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства, законні підстави для перегляду її розміру відсутні».
13.05.2024 рокупозивач знову звернулася із заявою до пенсійного органу, в якій обґрунтувала нормами чинного законодавства законність своєї вимоги по призначенні їй пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022 та 2023 роки.
30.05.2024 року №3531-3196/Д-02/8-1200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало позивачу відповідь, в якій вказано, що «Пенсію в новому розмірі 4577,11 грн. та доплату до пенсії за період з 15.02.2024 по 31.05.2024 в сумі 35, 57 грн. позивачу нараховано на виплатну відомість червня 2024 року. Пенсію обчислено відповідно до норм чинного законодавства», тобто пенсійний орган знову завірив мене, що все правильно і у відповідності до чинного законодавства мені нарахована пенсія за віком.
15.07.2024 року позивач звернулася до пенсійного органу надати мені копії документів з моєї пенсійної справи за період з 04.09.2006 року по 31.08.2009 року.
23.07.2024 року № 4987-5085/Д-02/8-1200/24 пенсійний орган надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що надати копії будь-яких документів не передбачається можливим - «На жаль, електронну пенсійну справу позивача не створено, тому надати будь-які документи не маємо можливості».
З такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме у відмові в призначені мені пенсії за "віком" з 27.01.2024 р. з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону України 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а не переведенні з пенсії "за вислугу років" на пенсію за "віком"), позивач не згодна, оскільки такі дії пенсійного орану суперечать вимогам діючого законодавства України.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спірні правовідносини, оскарження дій, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються саме Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058- IV).
Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України № 1058-ІУ особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором, тобто саме Закон надає мені право самостійно вибирати для себе найкращий вид пенсійних виплат. Таке право самостійно визначати вид пенсії у пенсійного органу відсутнє.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України № 1058-1V починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Так, страховий стаж позивача як працівника освіти, на 26.01.2024 року (досягнення 60 років) складає - 39 років 5 місяців (473 місяці), а тому остання повністю підпадаю і під такі вимоги Закону.
Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України № 1058-1V заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп- Зсх (Ск: К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують роки звернення за призначенням пенсії."
В даному випадку, це середня заробітна плата (Зс) за - 2021 р; 2022 р. та 2023 рік.
Документи на пенсію за "віком" позивач подала відповідно до Закону України №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і там немає пенсії за "вислугу років", оскільки відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України № 1058-1V в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Таким чином, пенсія за "вислугу років", яку позивач отримувала в період з 04.09.2006 року по 31.08.2009 року відповідно до ст. 52, ст. 55 пункт е) Закону України 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", тобто зовсім за іншим Законом, а тепер, коли мені виповнилося 60 років і за Законом України № 1058-ІУ я маю право самостійно вибрати інший, новий вид пенсійних виплат а саме - за віком.
Пенсійний орган при для обчислення моєї пенсії чомусь не взяв до розрахунку показник середньої заробітної плати (Зс) за 2021 р. : 2023 р.. який складає - 13 559, 41 грн., це при тому, що саме так передбачено чинним законодавством.
Такий підхід пенсійного органу при обчисленні мені пенсії за віком, дуже суттєво впливає на розмір пенсії позивача, зменшуючи її, тим самим порушується один із принципів загальнообов`язкового пенсійного страхування, який полягає в тому, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (ч. 1 ст. 7 Закону України № 1058-ІV).
За загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 40 Закону №1058, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно з п. 2, 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону N 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію (...) за вислугу років.
Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону N 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058 встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.
Однак, у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому мав враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021- 2023 роки, оскільки позивачу первісно було призначено пенсію за вислугу, відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
Статтею 7 Закону №1788 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 рову №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Враховуючи вищевикладене, позивач має призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.
Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058 за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону №1788.
При цьому, ст. 9 Закону №1058 не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку, передбаченому Законом №1788, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. З ст. 45 Закону №1058.
Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17.
Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправність дій відповідача-1 по відмові щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник