Справа № 120/8518/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 листопада 2024 р. Справа № 120/8518/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеої Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: військова частина НОМЕР_1 , за участі третьої особи на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 , про: визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність наказу від 08.07.2022 № 356-ОС та додатку 4 до нього щодо позбавлення його додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 та премії за особистий внесок у загальні результати служби та притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "Сувора догана". Крім того, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 25.06.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також, позивач вказує на протиправність дій відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01.02.2020 по 13.02.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року.

З метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду та здійснити перерахунок грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Водночас позивач у позовній заяві просив поновити строк звернення до адміністративного суду, оскільки перебуває у зоні бойових дій та з 03.07.2023 на території Харківської області приймає безпосередню участь у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Ухвалою від 03.07.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду в цій справі, відкрито провадження та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Цією ж ухвалою залучено Військову частину НОМЕР_2 як третю особу на стороні відповідача, та останній установлено строк для надання письмових пояснень з приводу заявлених вимог.

Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язано у відповідний строк надати суду належним чином засвідчену копію наказу від 08.07.2022 № 356-ОС, додатку 4 до нього щодо позбавлення позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 та премії за особистий внесок у загальні результати служби та притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "Сувора догана", та документи, які стали підставою для прийняття спірного наказу.

Витребувано у військової частини НОМЕР_2 та зобов`язано її у відповідний строк надати суду інформацію щодо направлення останньою на адресу військової частини НОМЕР_1 повідомлення про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях протягом періоду з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 25.06.2022, якщо так, - надати копії таких повідомлень.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. Відповідач вказав, що позивач у період з 21.10.2016 по 13.02.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У період з 07.04.2022 по 27.06.2022 позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У період перебування у службовому відряджені позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення.

Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, то відповідач вказав, що відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022, який прийнятий з метою реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України, визначено до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення (п.9).

Так, під час підготовки в липні 2022 року наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_4 прикордонного загону за період з 01.06.2022 по 30.06.2022, установлено, що 16.06.2022 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №158371Е від 16.06.2022 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яке виразилося в тому, що 16.06.2022 року близько 02:00 години під час виконання службових обов`язків військової служби відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто в умовах особливого періоду вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

У зв`язку із допущеним порушенням позивачем, на підставі пункту 9 Наказу № 164-АГ, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 356-ОС від 06.07.2022 вирішено не виплачувати додаткову винагороду вказаному військовослужбовцю за період з 01.06.2022 по 30.06.2022, тобто за місяць в якому допущено порушення та складено відповідні документи адміністративного правопорушення.

Стосовно скасування позивачу премії за особистий внесок у загальні результати служби та притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана», то військова частина НОМЕР_1 заперечує ці доводи та вказує, що згідно з інформацією про грошове забезпечення позивача за 2022 2023 роки встановлено, що військовослужбовець жодних премій не позбавлявся ані в червні, ані в липні.

Згідно з наявними обліковими дисциплінарної практики на позивача ані в червні, ані в липні дисциплінарні стягнення «Сувора догана» не накладались в порядку, передбаченому вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі до 30 000 грн. за період з квітня по червень 2022 року, то відповідач вказав, що у травні 2022 року (за квітень 2022 року), у червні 2022 року (за травень 2022 року) року позивачу нараховано та виплачено грошову винагороду у сумі по 30 000 грн. за кожен місяць, в якому він мав право на отримання такої винагороди, що підтверджується інформацією про грошове забезпечення стосовно позивача, наданою фінансово-економічним відділом.

За червень 2022 року позивач відповідно до наказу командира від 06.07.2022 був позбавлений грошової винагороди у сумі 30 000 грн., з причин, що зазначені вище.

З приводу виплати додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 70 000 грн, то в листах із Списками підтверджень безпосередньої участі у бойових діях або заходах за квітень-червень 2022 у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ, які надходили до Військової частини НОМЕР_1 , даних щодо позивача зазначено не було.

В свою чергу, відповідач звертає увагу, що із системного розуміння пунктів 3-5 Наказу №164-АГ слід дійти висновків, що саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ, є належним підтвердженням, яке надається прикордонним загоном, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, та є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

Відповідач вказує, що Позивач імовірно приймав участь у вказаних бойових діях або заходах на значній відстані від військової частини НОМЕР_1 і у складі іншої військової частини, яка і несла на період такої участі безпосередню відповідальність за особовий склад військової частини НОМЕР_1 та за контроль фактичного часу прийняття ним участі у заходах.

Довідка військової частини НОМЕР_2 №1136, яка надана стороною позивача до матеріалів справи, є тільки персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних з підтвердженням відповідного статусу учасника бойових дій.

При цьому вказана довідка не свідчить про фактичну (безпосередню) участь у відповідних заходах, оскільки вона не містить конкретних дат, місць та видів залучення до безпосередньої участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови №168, а лише підтверджує період часу, під час якого військовослужбовець перебував у відрядженні. Тобто, у наданій довідці відсутнє посилання на документи які підтверджують як безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, так і кількість днів такої участі.

Рапорти за підписом першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 , за квітень, травень, червень 2022 року, без додаткового підтвердження у порядку визначеному Наказом № 164-АГ недостатньо, для прийняття рішень про виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі.

Натомість, відповідно до довідки НОМЕР_4 прикордонного загону №02.5/6851/24-Вн від 08.07.2024 встановлено, що за результатами перевірки наявної інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в журналі службово - бойових дій за період з 07.04.2022 по 26.06.2022 (період спірних відносин), встановлено, що відносно позивача факти прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах не обліковано.

Окремо відповідач звертає увагу, що позивач наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 13.02.2023 №88-ОС виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

В силу приписів Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі Інструкція №558), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

З огляду на вищевказані приписи Інструкції, відповідач вважає, що відсутні правові підстави видавати накази стосовно осіб, які не проходять військову службу в прикордонному загоні за відсутності зобов`язального рішення суду.

Стосовно здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу в період проходження служби, то відповідач вважає, що правомірно застосував положення пункту 4 Постанови КМУ №704 в редакції Постанови КМУ №103.

Третя особа правом заперечити проти позову не скористалась, хоча належним чином повідомлена про розгляд справи. Зокрема, ухвала від 03.07.2024 надіслана військовій частині НОМЕР_2 в її електронний кабінет та доставлено 04.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі №500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

Проте, письмових пояснень військова частина НОМЕР_2 не надала, як не надавала витребувану судом інформацію.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив наступне.

Позивач у період з 21.10.2016 по 13.02.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, наказом начальника Могилів ІНФОРМАЦІЯ_2 № 397-ос від 21.10.2016 зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21 жовтня 2016 року.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 07.04.2022 року № 5-вв позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 07.04.2022 року, з метою прийняття участі у заходах.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28.06.2022 року № 38-вв позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_6 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 28.06.2022 року, з метою прийняття участі у заходах.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 13.02.2023 №88-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Спірним у розглядуваному випадку є виплата позивачу грошового забезпечення за період 01.02.2020 по 13.02.2023 відповідно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Крім того, позивач вважає, що у період з 07.04.2022 по 25.06.2022 він має право на виплату додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

В силу пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

За первинною редакцією пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

За загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми постанови КМУ №704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).

Пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Із наведеного слідує, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Отже, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018.

Таким чином, з 29 січня 2020 року виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Суд при вирішенні даного спору бере до уваги висновки Верховного Суду зроблені у постанові від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21 (адміністративне провадження № К/9901/37717/21), зокрема пункт 62, а саме:

"(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.".

Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 (в редакції від 30.08.2017) в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік згідно Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у період з 21.10.2016 по 13.02.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Виплата грошового забезпечення позивачу за період з 01.02.2020 по 13.02.2023 здійснювалась без урахування п. 4 постанови №704, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Свої дії відповідач вважає правомірними з огляду на те, що він застосував положення пункту 4 Постанови КМУ №704 в редакції Постанови КМУ №103.

Суд відхиляє такі доводи з підстав того, що з 29 січня 2020 року для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення слід обраховувати, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 (в редакції від 30.08.2017) у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Так, суд не заперечує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704", було скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, та внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, відповідно до яких установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Проте, відповідно до офіційної публікації Постанови, вона набрала чинності 20.05.2023, тому її положення застосовуються з цієї дати. При цьому, жодним із положень Постанови № 481 не надано зворотної дії в часі застосування її приписів.

Також у вказаній Постанові № 481 не розкрито зміст, яким чином врегульовувати спірні правовідносини щодо врахування сталої величини (1762 гривень) для розрахунку розмірів посадового окладу і окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб до 20 травня 2023 року (дня набрання чинності Постанови № 481).

Враховуючи зазначене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку грошового забезпечення на підставі п. 4 Постанови № 704 в редакції від 30.08.2017, тому належним способом відновлення порушення права позивача буде саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 13.02.2023, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.

Щодо вимоги позивача про виплату йому щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів від 28.02.2022 №168 у збільшеному розмірі до 100 тис. грн, то суд зазначає таке.

Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) зазначено, установити на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В подальшому абзац перший пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 217 від 07.03.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ №793 від 07.07.2022, яка застосовується з 24 лютого 2022 року наступного змісту, установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пункт 1 постанови КМУ вказує, що виплата винагороди до 100000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є прийняття участі у відповідних заходах.

Отже, згідно із Постановою №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода, щомісячно в розмірах, передбачених вказаною Постановою.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168" (далі - Наказ № 164-АГ), який діяв з 24.02.2022 по 31.07.2022.

Відповідно до п. 2 Наказу № 164-АГ, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем, зокрема:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Відповідно до п. 3 Наказу № 164-АГ, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Згідно із п. 4 Наказу № 164-АГ, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Згідно із п. 5 Наказу № 164-АГ, виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.

Пунктом 6 Наказу №164-АГ визначено начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень видавати на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів.

Таким чином, вищезазначеним Наказом № 164-АГ визначено алгоритм дій при виплаті військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди.

Безспірним питанням є те, що позивач у період з 07.04.2022 по 27.06.2022 перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Дані обставини визнаються обома сторонами та підтверджуються наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 07.04.2022 року № 5-вв "Про відрядження пов`язані з виконанням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії", яким позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 07.04.2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Підставою для видачі цього наказу є бойове розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56-Т.

Також наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28.06.2022 року № 38-вв "Про відрядження пов`язані з виконанням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії", позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_6 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 28.06.2022 року, з метою прийняття участі у заходах. Підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України від 20.06.2022 №99/гриф.

Позивачу військовою частиною НОМЕР_2 видана довідка від 05.08.2022 №1136, в якій зазначено, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022 (підстава бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56/гриф).

Відповідач не заперечує, що у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення.

Щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі до 30 000 грн. за період з квітня по червень 2022 року, то суд установив що у травні 2022 року (за квітень 2022 року), у червні 2022 року (за травень 2022 року) року позивачу нараховано та виплачено грошову винагороду у сумі по 30 000 грн. за кожен місяць, в якому він мав право на отримання такої винагороди, що підтверджується інформацією про грошове забезпечення стосовно позивача, наданою фінансово-економічним відділом військової частини.

За період червня 2022 винагорода не виплачувалась по причині того, що 16.06.2022 відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №158371Е від 16.06.2022 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яке виразилося в тому, що 16.06.2022 року близько 02:00 години під час виконання службових обов`язків військової служби відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто в умовах особливого періоду вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

У зв`язку із допущеним порушенням позивачем, на підставі пункту 9 Наказу № 164-АГ, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 356-ОС від 08.07.2022 вирішено не виплачувати додаткову винагороду вказаному військовослужбовцю за період з 01.06.2022 по 30.06.2022, тобто за місяць в якому допущено порушення та складено відповідні документи адміністративного правопорушення.

З приводу виплати додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 70 000 грн, то відповідач повідомив, що в листах із Списками підтверджень безпосередньої участі у бойових діях або заходах за квітень-червень 2022 у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ, які надходили до Військової частини НОМЕР_1 , даних щодо позивача зазначено не було.

Відповідно до довідки НОМЕР_4 прикордонного загону №02.5/6851/24-Вн від 08.07.2024 відповідачем встановлено, що за результатами перевірки наявної інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в журналі службово - бойових дій за період з 07.04.2022 по 26.06.2022 (період спірних відносин), встановлено, що відносно позивача факти прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах не обліковано.

Рапорти за підписом першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 , за квітень, травень, червень 2022 року, без додаткового підтвердження у порядку визначеному Наказом № 164-АГ відповідач вважає недостатніми, для прийняття рішень про виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі.

В свою чергу, відповідач звертає увагу, що із системного розуміння пунктів 3-5 Наказу №164-АГ слід дійти висновків, що саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ, є належним підтвердженням та безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

Довідка військової частини НОМЕР_2 №1136, яка надана стороною позивача до матеріалів справи, є тільки персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних з підтвердженням відповідного статусу учасника бойових дій.

На противагу цим аргументам, позивач звертає увагу що він брав безпосередню участь у бойових діях в період з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022, і зважаючи на наявність бойового розпорядження від 02.04.2022 №56гриф та довідки від 05.08.2022 №1136, він має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000грн відповідно до постанови.

З приводу червня 2022, то позивач зазначає, що дійсно на нього був складений 16.06.2022 року протокол серія ПдРУ №158371Е, в якому його було запідозрено у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП. Проте складання вказаного протоколу не може бути підставою для не виплати додаткової винагороди за червень 2022 року. Більше того згідно з постановами Городнянського районного суду Чернігівської області по справі за №732/383/22 від 14.07.2022 року та від 20.09.2022 року спочатку було повернуто справу на доопрацювання у зв`язку з відсутністю медичного висновку щодо огляду на стан сп`яніння. А в подальшому, оскільки жодного належного доказу перебування позивача у стані сп`яніння не було, у вересні 2022 року справу закрили. Тому наказ від 08.07.2022 року за №356-ОС та додаток 4 до нього, згідно якого позивача вирішено не виплачувати додаткову винагороду за червень 2022 року - є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд відхиляє доводи відповідача, що саме списки є підтвердженням безпосередньої участі позивача у відповідних заходах, оскільки за правового регулювання спірних правовідносин відповідно до положень п. 3 Наказу № 164-АГ, документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів є один із перелічених у цьому пункті документів: або бойовий наказ (бойове розпорядження), або журнал бойових дій (вахтового журналу), або рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу, а для відряджених військовослужбовців - довідка.

Оцінюючи зміст довідки №1136 від 05.08.2022 суд зазначає, що вона видана Позивачу військовою частиною НОМЕР_2 у якій вказано, що старший сержант ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022 (підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф) (а.с. 12).

Отже, дана довідка є підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки в силу приписів абз. 6 п.3 Наказу № 164-АГ про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Тому аргументи відповідача про те, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно з Додатку 2 до Наказу № 164-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач, є безпідставними.

Суд враховує, що надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди. Хоча такі мають бути подані, однак не є визначальною чи єдиною підставою для виплати, тоді як право позивача на отримання спірних сум підтверджується довідкою від 05.08.2022 №1136.

Як указав Верховний Суд п. 37 постанови від 24.05.2024 у справі №120/4967/23, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Верховний Суд у п.п. 33-42 постанови від 21.03.2024 у справі №560/3141/23 зазначив:

"Відповідно до статті 8 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом періоду, за який судом задоволені позовні вимоги, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями...

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець...

З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець."

Подібний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі №560/3159/23.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду, та за умови того, що відповідним Наказом № 164-АГ Держприкордонслужби установлено, що документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є, зокрема, для відряджених військовослужбовців - довідка, то суд вважає, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2022, яка видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України 02.04.2022 № 56, є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача (відрядженого військовослужбовця) у бойових діях або заходах.

Дана довідка не є спірною, зміст її суд не ставить під сумнів, вона не відкликана. До того ж, недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах ні відповідач, ні третя особа не вказали.

Також відповідно до здобутих доказів суд установив, що на начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 були направлені рапорти комендантом прикордонної комендатури НОМЕР_4 прикордонного загону ОСОБА_4 . Дані рапорти надавалися відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, наказу Держприкордонслужби № 164-АГ, бойового розпорядження ДПС України від 02.04.2022 №56гриф, бойових розпоряджень ОУВ "Сіверськ" від 07.04.2022 №942т/окп і №941т/окп та на виконання наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.04.2022, 09.04.2022, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.05.2022, наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.06.2022 №157, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.06.2022 №30.

У рапортах за квітень-травень 2022 під порядковим номером 407 та 398 відповідно зазначений ОСОБА_1 У першому рапорті зазначено підставу БР ОУВ "Сіверськ" №942Т/окп, від 07.04.2022, журнал ОСД №20, стр. 18-38; у другому - БР ОУВ "Сіверськ" №942Т/окп, від 07.04.2022, журнал ОСД №92, стр. ОСД №92, стр 36-66.

Суд зазначає, що в силу п. 6 Наказу №164-АГ визначено начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень видавати на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів.

Доводи відповідача, що ці рапорти є недостатніми для прийняття рішень про виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не може нести відповідальність або мати негативні наслідки з причин незалежних від нього.

В контексті цього, суд зазначає, що документи щодо участі військовослужбовця у бойових діях оформляє командир військової частини і такі документи не можуть бути в розпорядженні позивача, більш того, останній не може контролювати повноту їх заповнення та відображення інформації, яка не входить в його повноваження.

При цьому, відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.06.2022 №157, із посиланням на який подавались рапорти, визначено райони ведення воєнних (бойових) дій у період з 01.05.2022 по 31.05.2022, зокрема Чернігівську та Сумську області.

Отже, доводи відповідача, що безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів за квітень-травень 2022 в повній мірі не підтверджена суд відхиляє, оскільки це спростовується матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновок, що позивач має право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди із 07.04.2022 по 31.05.2022, тому з метою захисту прав позивача слід зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 07.04.2022 по 31.05.2022 в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Щодо червня 2022, то матеріалами справи підтверджується, що виплата позивачу у розмірі 30тис. грн не здійснювалась, відповідно відсутні докази виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 тис. грн.

Так, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 356-ОС від 08.07.2022 вирішено не виплачувати додаткову винагороду вказаному військовослужбовцю за період з 01.06.2022 по 30.06.2022, тобто за місяць в якому допущено порушення та складено відповідні документи адміністративного правопорушення. Згідно з додатком причиною не виплати коштів позивачу стало те, що 16.06.2022 Мазур перебував у стані алкогольного сп`яніння в розташуванні 1 прикзас 2 ВПС - АДРЕСА_1 ., що підтверджено протоколом про адмінправопорушення ПдРУ №158371Е від 16.06.2022 та випискою з медичної картки.

Позивач не заперечує, що був складений протокол, проте вважає, що складення такого не може бути підставою для не виплати додаткової винагороди за червень 2022 року.

Вважає, що наказ від 08.07.2022 року за №356-ОС та додаток 4 до нього, згідно якого позивача вирішено не виплачувати додаткову винагороду за червень 2022 року - є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки постановами Городнянського районного суду Чернігівської області по справі за №732/383/22 від 14.07.2022 року та від 20.09.2022 року спочатку було повернуто справу на доопрацювання у зв`язку з відсутністю медичного висновку щодо огляду на стан сп`яніння. А в подальшому, оскільки жодного належного доказу перебування позивача у стані сп`яніння не було, у вересні 2022 року справу закрили.

Суд надаючи оцінку мотивам позову в цій частині зазначає, що згідно пункту 9 Наказу № 164-АГ до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень визначено не включати військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Безспірним є те, що 16.06.2022 відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №158371Е від 16.06.2022, що визнається обома сторонами. Рапортом за квітень 2022 для виплати додаткової винагороди донесено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (порядковий номер 17).

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про правомірність наказу від 08.07.2022 року за №356-ОС (додатку 4 до нього), згідно з яким вирішено не виплачувати додаткову винагороду за червень 2022 року позивачу в силу того, що це прямо передбачено п 9 Наказу № 164-АГ. З огляду на що відсутні підстави для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за цей період.

Щодо покликання позивача на постанови Городнянського районного суду Чернігівської області по справі за №732/383/22 від 14.07.2022 року та від 20.09.2022 року як на підставу для визнання протиправним та скасування наказу, то суд такі доводи вважає помилковими.

Так, постановою Городнянського районного суду Чернігівської області по справі за №732/383/22 від 14.07.2022 року суд ухвалив повернути справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП для належного оформлення (а.с. 19).

Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області по справі за №732/383/22 від 20.09.2022 року закрито провадження у справі (а.с. 18).

Доводи позивача, що жодного належного доказу перебування позивача у стані сп`яніння не було, тому було закрито провадження у справі суд відхиляє, оскільки відповідно до цієї постанови через те, що правопорушення є нетриваючим, закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому, у постанові зазначено, 16.06.2022 близько 02:00години під час виконання службових обов`язків військової служби відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто в умовах особливого періоду вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відтак, закриття провадження у справі не є тією обставиною, яка спростовує факт складення відповідного документу адміністративного правопорушення.

Стосовно скасування позивачу премії за особистий внесок у загальні результати служби та притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана», то військова частина НОМЕР_1 заперечує ці доводи та вказує, що згідно з інформацією про грошове забезпечення позивача за 2022 2023 роки встановлено, що військовослужбовець жодних премій не позбавлявся ані в червні, ані в липні.

Згідно з наявними обліковими дисциплінарної практики на позивача ані в червні, ані в липні дисциплінарні стягнення «Сувора догана» не накладались в порядку, передбаченому вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Так, суд вважає дані обставини доведеними, оскільки наказом від 08.07.2022 №356-ОС окреслювалось питання виплати додаткової винагороди та п. 4 визначено не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_7 за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 відповідно до додатку 4. Цим Додатком під порядковим номером 18 означений старший сержант ОСОБА_1 .

Крім того, цей наказ не з питань притягнення до дисциплінарної відповідальності, а про виплату винагороди, тому доводи позивача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що позивач відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а відтак присудження такого на користь останнього не передбачено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 13.02.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 обчислити ОСОБА_1 за період з 01.02.2020 по 13.02.2023 грошове забезпечення та інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції від 30.08.2017) та здійснити виплату донарахованих сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 100 000,00 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 з розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

В задоволені іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 )

Третя особа: Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ - НОМЕР_9 ).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна