Справа № 480/5641/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2024 року Справа № 480/5641/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5641/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення з березня 2016 по 07.11.2023, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.11.2023 відповідачем, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №480/8453/22, нараховано та виплачено позивачу 10 702,60 грн., грошового забезпечення згідно судового рішення, що є підставою для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за період з березня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини.
На звернення позивача про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідач листом повідомив, що підстав для такої виплати немає.
На думку позивача, у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, він має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, що обумовило необхідність його звернення до суду.
Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позовні вимоги не визнав, зазначивши, що законодавець встановив, що компенсація за втрату частини доходів, проводиться виключно на грошові доходи, перелік яких чітко визначено, та які не мають разового характеру і які нараховані але невиплачені (ст. 2, 3 Закону № 2050-ІІІ п. 3 Порядку № 159). У вказаному переліку відсутній такий вид доходу як матеріальна допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, індексація матеріальної допомоги на оздоровлення, а тому підстав для виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення немає, відтак просив у задоволенні позову відмовити. (а.с.17-18)
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 (зараз - НОМЕР_3 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.08.2020 №322-ОС позивача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби в даному наказі визначено 11.08.2020 (а.с.8).
Вважаючи, що під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 позивачу не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась грошове забезпечення, а саме до складу грошового забзепечення, з якого було здійснення обчислення матеріальної допомоги на оздоровлення у 2016, 2017 та у 2018 році, не включено індексацію, позивач звернувся до суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №480/8453/22 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення у 2016, 2017, 2018 роках з урахуванням у складі грошового забезпечення для її обрахунку індексації грошового забезпечення та зобов`язано НОМЕР_5 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у 2016, 2017, 2018 роках з урахуванням у складі грошового забезпечення для її обрахунку індексації грошового забезпечення.
07.11.2023 позивачу було здійснено виплату заборгованих коштів згідно рішення суду у розмірі 10 702,60 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 11).
04.06.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за спірний період, з урахуванням індексу інфляції (а.с. 9).
Листом від 19.06.2024 відповідач повідомив позивача про те, що підстав для виплати компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення немає (а.с. 10).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Подібні вимоги викладені в п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, а саме: компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Відповідно до статті 3 Закону України № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статті 4 Закону України № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Спірним у даній справі є питання виплати компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати допомоги на оздоровлення, яка була виплачена у належному розмірі 07.11.2023 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №480/8453/22.
Судом встановлено, що 07.11.2023 на виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016, 2017 та 2018 роках з урахуванням у складі грошового забезпечення для її обрахунку індексації грошового забезпечення, що не заперечується учасниками справи.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема допомоги.
Виплата грошової допомоги для оздоровлення встановлена розділом XXIII Порядку №260, пунктами 1 та 2 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Відтак, грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Суд, звертає увагу на те, що, об`єктом нарахування компенсації втрати частини доходів, у розглядуваному спорі, є допомога на оздоровлення. При цьому, даний вид грошової виплати є виплатою, що проводиться один раз на рік, або ж при звільненні з військової служби.
Таким чином, оскільки допомога на оздоровлення є доходом, що має разовий характер, тому на таку не може бути нарахована компенсація втрати частини доходів у розумінні Закону №2050-ІІІ.
Оскільки судом встановлено, що сума грошового забезпечення виплачена позивачу 07.11.2023 на виконання рішення суду є сумою допомоги на оздоровлення в належному розмірі, тому на таку не нараховується компенсація втрати частини доходів.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.139 КАС України, вимоги позивача щодо стягнення на його користь судових витрат не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соп`яненко О.В.