Справа № 360/1203/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року справа №360/1203/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя І інстанції Пляшкова К.В.), складену у повному обсязі 21 жовтня 2024 року у м. Дніпро, у справі № 360/1203/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду 10 жовтня 2024 року надійшов адміністративний позов адвоката Єнокян Катерини Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування позивачу грошового забезпечення в 2020, 2021, 2022 та 2023 роках з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня того року, в якому проводилось нарахування;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період служби з січня 2020 року по 22 травня 2023 року з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року, за вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків та зборів.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року позовну заяву адвоката Єнокян Катерини Леонідівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення в період з 19 липня 2022 року по 22 травня 2023 з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня того року, в якому проводилось нарахування; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби з 19 липня 2022 року по 22 травня 2023 року з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року, за вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків та зборів, повернуто позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до суду

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що строк звернення має обраховуватись з моменту, коли позивач дізнався про порушення прав при грошового забезпечення, відтак, вважає, що з позовом звернувся в межах строків звернення до суду.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, вважає, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1,3 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Початок строку - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, посиленим варіантом несення служби, а також евакуацію особових справ особового складу ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 05 серпня 2019 року по 22 травня 2023 року проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено відповідними записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 та витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2023 року № 144, копії яких наявні в матеріалах справи.

Представник позивача звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 22 липня 2024 року про перерахунок: грошового забезпечення позивача за період служби з 01 січня 2020 року по 22 травня 2023 року з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно, з вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків, зборів; одноразової грошової допомоги, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за період служби з 01 січня 2020 року по 22 травня 2023 року з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно, з вирахуванням фактично виплачених сум грошового забезпечення, податків, зборів.

У відповідь на звернення отримано лист Військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2024 року № 22/3850, яким роз`яснено механізм розрахунку грошового забезпечення (в тому числі посадового окладу та окладу за військове звання), інших додаткових видів грошового забезпечення та одноразових виплат, в тому числі й грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

З даним позовом позивач (через свого представника) звернувся до суду 10 жовтня 2024 року, тобто у місячний строк після отримання відповіді від позивача із роз`ясненням щодо розрахунку грошового забезпечення позивача, тобто у місячний строк коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

При цьому, суд зазначає, що звернення до суду відбулось після звільнення позивача з військової служби.

Відтак, позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду містять докази на підтвердження того, що позивач був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про складові свого грошового забезпечення та правові підстави її нарахування за спірний період.

Крім того, позивач посилається на те, що він не є фахівцем в галузі права, а тому не міг бути обізнаний щодо правильності обрахунку грошового забезпечення є прийнятними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що невідкладно після звільнення він звернувся за правничою допомогою до юриста, яким було сформовано та направлено звернення до відповідача зі вимогою про надання інформації щодо механізму нарахування грошового забезпечення.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що про своє порушене право він дізнався саме з моменту отримання листа відповідача, у вересні 2024 року, з позовом звернувся до суду у жовтні 2024 року, відтак, встановлений строк звернення до суду, позивачем не пропущений.

Відтак, висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають нормам процесуального права.

Крім того, суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений права на оскарження дії/бездіяльності суб`єкта владних повноважень без обґрунтованих на те підстав.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву діяв передчасно, з порушення норм процесуального права, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року в справі № 360/1203/24 задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року в справі № 360/1203/24 скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д.Компанієць