Справа № 140/8456/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8456/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати при звільненні одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (далі Порядок №460); зобов`язання здійснити нарахування та виплату при звільненні одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком №460.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 березня 2024 року №96, позивача було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 26 березня 2024 року. Проте при звільнені з військової служби позивачу не нарахована та не виплачена одноразова грошова допомога за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, що передбачена Порядком №460. Із відповіді відповідача від 02 липня 2024 року №50/41/13-863 на адвокатський запит, слідує, що така одноразова допомога не виплачена, у зв`язку із відсутністю відповідних кошторисних призначень Державного бюджету. ОСОБА_1 такі дії відповідача вважає протиправними та зазначає, що відсутність відповідних кошторисних призначень Державного бюджету не може бути підставою для не виплати вказаної допомоги та є порушенням його права на отримання одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні (а.с. 26-28). В обґрунтування цієї позиції, покликаючись на положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 15 березня 2018 року №200 (Інструкція №200), вказав, що умовою для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги на користь військовослужбовця є прийняття рішення про демобілізацію. Також на думку відповідача, позов подано із пропуском строку звернення до суду.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року по 26 березня 2024 року проходив військову службу по мобілізації та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.8-9).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 26 березня 2024 року №96 солдата ОСОБА_1 , звільненого відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з військової служби наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22 березня 2024 року №26 о/с у запас (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років), виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 26 березня 2024 року. Вислуга років на 26 березня 2024 року становить: час служби в календарному обчисленні 03 роки 06 місяців 07 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 01 рік 00 місяців 15 днів (а.с.9).

Листом відповідача від 02 липня 2024 року №50/41/13-863, у відповідь на адвокатський запит щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4 відсотки, представника позивача адвоката ОСОБА_2 повідомлено, що одноразова допомога при звільненні зі служби буде виплачена ОСОБА_1 на його розрахунковий рахунок у липні 2024 року при надходженні коштів на грошове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 12).

Позивач уважає дії відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком №460 протиправними, у зв`язку із чим, звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 2 статті 15 Закону передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зокрема, передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі Порядок №460).

Відповідно до пункту 1 Порядку №460 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2022 року №58) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №460 військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Пунктами 3-4 Порядку №460 встановлено, що розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей та допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №460, виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

Пунктом 5 розділу «XXXІІ. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» Інструкції №200 передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.

Отже військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що позивач проходив військову службу під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року, звільнений з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ. З наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 березня 2024 року №96 вбачається, що вислуга років позивача становить в календарному обчисленні 03 роки 06 місяців 07 днів, в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 01 рік 00 місяців 15 днів (а.с.9).

Оскільки, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ, то відповідно до Порядку №460 йому має бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Доводи відповідача у відзиві на позов не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин.

Зі змісту листа відповідача від 02 липня 2024 року №50/41/13-863 слідує, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 не виплачувалася у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Разом з тим суд зазначає, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Верховний Суд України у своїх рішеннях від 22 червня 2010 року у справі №21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі №21-44а10 неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Відтак, права позивача на отримання одноразової допомоги при звільненні підлягають захисту шляхом задоволення поданого позову.

За змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому при звільненні одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби.

Проте, за своєю правовою природою протиправні дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та законних інтересів фізичної чи юридичної особи. В спірному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків не пов`язано із діями, вчиненими відповідачем, а пов`язано з бездіяльністю відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині саме шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, та зобов`язання здійснити нарахування та виплату останньому такої допомоги відповідно до положень Порядку №460.

При цьому на аргументи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом суд зауважує, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, позивачу було поновлено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того суд наголошує, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Суд зазначає, що відповідач не звертався із клопотаннями про залишення позовної заяви без розгляду, оформленим відповідно до вимог статті 167 КАС України, тому, заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, не підлягає вирішенню судом по суті.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк