Справа № 240/6536/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/6536/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі ГУ ПФУ в м.Києві), Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та нарахувати позивачу за віком на пільгових умовах з дня звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, тобто з 01.03.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, проте рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 20.03.2024 №99 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Приймаючи спірне рішення, ГУ ПФУ в м.Києві зазначив, що стаж роботи за Списком № 1 у позивачки відсутній. Зокрема, їй не зараховано до пільгового стажу періоди роботи у КНП Стоматологічна поліклініка Звягельської міської ради з 16.11.2011 по 30.06.2023 та з 03.07.2023 по 22.01.2024, оскільки її посада не відповідає Постанові КМУ від 24.06.2016 №461. Також не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 16.11.2011 по 02.08.2016, оскільки в довідці відсутнє посилання на постанову КМУ від 16.01.2013 №36. Позивач вважає, що відповідачами неправомірно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 спірні періоди її роботи рентгенлаборантом в рентгенкабінеті Звягельської (Новоград-Волинської) стоматологічної поліклініки, оскільки в її трудовій книжці наявні відповідні записи, по місцю її роботи неодноразово проводилася атестація робочих місць (зокрема у 2012, 2016 та 2021 роках), що підтверджено відповідними наказами та висновками. Посилання відповідачів на те, що в її документах не зовсім точно зазначено формулювання, не є її виною і не може слугувати підставою для відмови у призначенні їй пільгової пенсії за Списком №1, а тому просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 15.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Головне управління ПФУ у м.Києві 03.05.2024 надіслало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що формування електронної пенсійної справи проводиться автоматично за принципом екстериторіальності. Позивач звернулася 12.03.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка та пакетом документів про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися ПФУ у м.Києві та за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.03.2024 №99. Встановлено, що страховий стаж позивачки становить 29 років 04 місяці 02 дні, а пільговий стаж за Списком № 1 - відсутній (має бути не менше 7 років 6 місяців). За результатами розгляду документів позивачці не зараховано до пільгового стажу періоди роботи у КНП Стоматологічна поліклініка Звягельської міської ради з 16.11.2011 по 30.06.2023 та з 03.07.2023 по 22.01.2024, оскільки її посада не відповідає Постанові КМУ від 24.06.2016 №461, а саме: згідно вказаної постанови передбачено посаду молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень(кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), що суперечить посаді в уточнюючій довідці (рентген лаборант в стоматологічному відділенні). Також не враховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача з 16.11.2011 по 02.08.2016, оскільки в довідці відсутнє посилання на постанову КМУ від 16.01.2013 №36. ГУ ПФУ у м.Києві вважає, що рішення від 20.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Від Головного управління ПФУ в Житомирській області 06.05.2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що у позивача відсутній пільговий стаж за Списком № 1, а тому дії ГУ ПФУ у м.Києві є правомірними та вмотивованими, а позов - необгрунтованим. Просить відмовити у задоволенні позову.

Від позивача 14.05.2024 надійшла відповідь на відзиви відповідачів, в якій вона вказала, що викладені у відзивах аргументи відповідачів є необґрунтованими та такими, що ніяким чином не спростовують доводів позовної заяви, а тому позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 17.11.2011 і по даний час працює на посаді рентгено лаборанта стоматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Стоматологічна поліклініка" Звягельської міської ради, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 та довідкою від 22.01.2024 №2 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно довідки від 22.01.2024 №6, виданою Комунальним некомерційним підприємством "Стоматологічна поліклініка" Звягельської міської ради, ОСОБА_1 з 16.11.2011 по 30.06.2023 працювала повний робочий день, з 03.07.2023 по даний час працює неповний робочий день.

Згідно висновків від 13.08.2012 №10-212, від 22.03.2016 №10-44 умови праці рентгенолаборанта Новоград Волинського міськрайонного стоматологічного об`єднання, зайнятого безпосередньо обслуговуванням хворих, відносяться до особливо шкідливих; підтверджено відповідність проведеної роботи по атестації робочих місць вимогам нормативних документів та право на пільгову пенсію за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36). Розділ XIХ. Охорона здоров`я рентгенолаборант, позиція 19.

Позивач 12.03.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, долучивши відповідні документи.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві. За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 20.03.2024 №99 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Зокрема у вказаному рішенні зазначено, що стаж роботи за Списком № 1 у позивачки відсутній.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність оспорюваного рішення, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі-Закон № 1788-ХІІ) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За правилами п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 № 213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Натомість пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом від 02.03.2015 № 213-VIII, було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, до внесення Законом від 02.03.2015 № 213-VIII змін до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, тобто до березня 2015 року, право на пільгову пенсію мали працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими умовами праці за професією, передбаченою Списком № 1, зокрема, жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи № 1-5/2018(746/15) прийняв рішення № 1-р/2020, яким:

"… - визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам […]".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII Кабінет Міністрів України 16.01.2003 постановою №36 затвердив Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом XIХ. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я Списку № 1, затвердженого Постановою № 36, визначено роботи професії, посади, зокрема, позиція 19 "рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах".

Відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, Кабінет Міністрів України 24.06.2016 постановою №461 затвердив Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Розділом XIХ. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я Списку № 1, затвердженого Постановою № 461 визначено професію "Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) ".

Отже, і Постановою №36, і Постановою №461, якими затверджені Список № 1, передбачені посади рентгенолаборанта та молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень.

При вирішенні питання застосування до спірних правовідносин положень Закону №1058-IV чи Закону № 1788-XII, суд враховує такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 за результатами перегляду зразкового рішення №360/3611/20 від 21.04.2021:

" […] Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнані неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зокрема, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених у рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV…".

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки Конституційного суду України, викладені у рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 про те, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1, зокрема, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Суд встановив, що станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком - 12.03.2024, з урахуванням наведеного рішення Конституційного Суду України, чинною є редакція пункту "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1, зокрема, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 17.11.2011 і по 30.06.2023 працювала повний день на посаді рентгено лаборанта стоматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Стоматологічна поліклініка" Звягельської міської ради, тобто за професією передбаченою Списком № 1, затвердженим, у тому числі, Постановою від 24.06.2016 № 461. З 03.07.2023 по даний час працює на цій же посаді неповний робочий день.

Відтак, стаж роботи позивача за професією, що надає їй право на пільгову пенсію відповідно до "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII, на момент звернення із заявою про призначення пільгової пенсії складає більше 11 років.

Позивач 12.03.2024 звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, маючи на день звернення із цією заявою вік 55 років, страховий стаж 29 років 04 місяці 02 дні та пільговий стаж 11 років 07 місяців 14 днів.

На переконання суду, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 досягла визначеного пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII пенсійного віку при наявності необхідного страхового та пільгового стажу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в м.Києві від 20.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії та його скасування.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області призначити та виплачувати їй з 01.03.2024 пенсію, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.

Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж законне має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Враховуючи викладене, суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу та вирішувати питання, які відносяться до його виключної компетенції.

Таким чином, суд зобов`язує пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Суд не може одночасно зобов`язати відповідача призначити й нарахувати пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності власних дій та оскарженого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, тому на її користь підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів вказана сума судових витрат (по 605 грн. 60 коп. з кожного).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, 10003 ), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно -Кудрявська, 16, м.Київ, 04053, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 20.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 грн 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

29.11.24