Справа № 420/30621/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/30621/24

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 02.10.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання права, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та рішення про скасування/зняття її з реєстрації місця проживання/перебування з 16.08.2022р. за адресою: АДРЕСА_1 , скасування у Єдиному державному демографічному реєстрі запису про її реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання скасувати зняття її з реєстрації місця проживання та поновити місце її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 у Єдиному демографічному реєстрі запису про реєстрацію; визнання за нею права користування 40/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж», з прибудовою літ. «а» 1/2 частини веранди І, площею 13,4кв.м, 1-2 - житлової кімнати площею 13кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 11,1кв.м., загальною площею - 30,6кв.м. , у тому числі житлова - 24,1кв.м., а також надвірних споруд: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частини мощення І, 1/2 частини огорожі № 1-3,4.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024р. відмовлено у відкритті провадження у справі в порядку п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015р. у справі №523/13631/14-ц (набрало законної сили 23.08.2015р.), зокрема, виділено в натурі у власність ОСОБА_2 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ . «А- 1ж», з прибудовою літ. «а»: 1/2 частин - веранди І, площею 13,4кв.м; II - ванни площею 6,2кв.м., 1-1 - коридору площею 5,2кв.м., №1-4 житлової кімнати площею 22,3кв.м., 1-5 - житлової кімнати площею 6,4кв.м., всього загальною площею - 46,6кв.м., у тому числі житлова - 28,7кв.м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження № 1-3,4 огородження; виділено в натурі у власність ОСОБА_1 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1ж», з прибудовою літ. «а» 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м, 1-2 - житлової кімнати площею 13кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 11,1кв.м., загальною площею - 30,6кв.м., у тому числі житлова - 24,1кв.м., а також надвірної споруди: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огорожі № 1-3,4; визнано за ОСОБА_2 право власності на виділені в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ . «А- 1ж » , з прибудовою літ. «а» : 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м, II - ванна площею 6,2кв.м., 1-1 - коридору площею 5,2кв.м., №1-4 житлової кімнати площею 22,3кв.м., 1-5 - житлової кімнати площею 6,4кв.м., всього загальною площею - 46,6кв.м., у тому числі житлова - 28,7кв.м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження №1-3,4 - огородження, без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З» - гараж; визнано за ОСОБА_1 право власності на виділені в натурі 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж», з прибудовою літ. «а»: 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м; 1-2 - житлової кімнати площею 13кв.м; 1-3 - житлової кімнати площею 11,1кв.м., загальною площею - 30,6м2 , у тому числі житлової - 24,1кв.м., а також надвірних споруд: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частин мощення І, 1/2 частини огорожі № 1-3,4., без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навісу «Д», «З» - гаражу; припинено спільну частку власність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2018р. у справі №523/13631/14-ц внесено виправлення у рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015р., зокрема, у резолютивної частині рішення: у реченні виділити в натурі у власність ОСОБА_2 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з…..: замість 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м; читати 1/2 частини - веранди І, площею 6,5кв.м., від загальної площі веранди І,

у реченні виділити в натурі у власність ОСОБА_1 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з… замість: 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м; читати 1/2 частини - веранди І, площею 6,5кв.м., від загальної площі веранди І,

у реченні визнати за ОСОБА_2 право власності на виділені в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з …замість 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м; читати 1/2 частини - веранди І, площею 6,5кв.м., від загальної площі веранди І,

у реченні визнати за ОСОБА_1 право власності на виділені в натурі 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з …замість 1/2 частини - веранди І, площею 13,4кв.м; читати 1/2 частини - веранди І, площею 6,5кв.м., від загальної площі веранди І. /а.с.26-33/

14.05.2019р. ОСОБА_1 помер, про що 14.05.2019р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №5336. /а.с.22/

Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Лічман І.М. від 11.02.2020р. №33/01-16 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на підставі вищезазначеного рішення суду ОСОБА_2 звернулася до реєстратора, який зареєстрував за нею право власності на житловий будинок за вказаною адресою в цілому, що унеможливлює реєстрацію право власності на частку цього будинку за ОСОБА_1 та відповідно унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. /а.с.23/

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11.11.2015р. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2015р. у справі №523/13631/14-ц. /а.с.41-44/

16.08.2022р. ОСОБА_2 звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.39-40/

За результатом наданої адміністративної послуги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 16.08.2022р. /а.с.35-38/

Не погоджуючись з діями та рішеннями про скасування/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування, внесення відповідних змін до Єдиного державного демографічного реєстру, а також з невизнанням права користування 40/100 частин житлового за адресою: АДРЕСА_1 , позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з відмовою у відкритті провадження у справі виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов`язкову участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб`єктів (учасників спірного правовідношення). Обов`язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов`язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з цим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно - правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно - правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно - правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Предметом розгляду даної справи, поряд з іншім, є визнання права користування нерухомим майном.

Так, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Рішення суб`єкта владних може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло, змінилось або припинилось право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад права користування землею), що виникло, змінилось або припинилось в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Оскільки позивач звернулася до суду за захистом в першу чергу порушеного на її думку права користування 40/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , то даний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами..

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Частинами 4-5 ст.9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Таким чином, вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача, зокрема, в порядку спадкування, а позовні вимоги до суб`єкта владних повноважень є похідними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому в порядку ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв