Справа № 932/4149/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 932/4149/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2024, (суддя суду першої інстанції ОСОБА_2 ) прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №932/4149/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Сержант поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 1 батальйону 4 роти ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що відсутні поважні причини для поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом в цій справі. Позивач, який діє через представника, зазначає, що є необізнаним з галузі права також не володіє українською мовою, відтак він не знав та не міг знати порушення своїх прав, не мав можливості реалізувати своє право на звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 13.05.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7427333 від 30.07.2023, винесену сержантом поліції ОСОБА_3 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2024 позову заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом подання заяви про поновлення строку на звернення до суду.

01.07.2024 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з позовом. В заяві позивач зазначає, що при складання постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем допущені чисельні порушення вимог Закону.

Повертаючи позовну заяву позивачеві суд першої інстанції виходи з того, що поважні причини пропуску строку позивачем не зазначені, відтак підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕАС №7427333 від 30.07.2023.

Сам позивач зазначає, що ним отримано копію оскаржуваною постанови в день її складання 30.07.2023.

04.08.2023 позивачем сплачений штраф, накладений постановою від 30.07.2023.

Отже, строк на оскарження постанови серії ЕАС №7427333 від 30.07.2023 сплинув 10.08.2023.

Натомість з адміністративним позовом в цій справі позивач звернувся лише 13.05.2024.

В заяві про поновлення строку на звернення до суду позивач зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в нього було вилучене посвідчення водія міжнародного зразка. При цьому, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без наявності водійського посвідчення. З метою повернення водійського посвідчення, позивач звернувся до патрульної поліції. Однак там йому повідомили, що за фактом використання ним підробленого водійського посвідчення порушено кримінальну справу, його посвідчення буде направлене на експертизу. В травні 2024 року позивач звернувся до адвоката. За запитом адвоката з`ясовано, що кримінальну справу у відношенні позивача закрито за фактом відсутності складу злочину. Позивач зазначає, що він не володіє українською мовою, не має юридичної освіти, не обізнаний в юридичному плані, тому не міг реалізувати своє право на звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Вказує на закриття кримінальної справи з підстав відсутності складу злочину та вважає, що ця обставина є нововиявленою, такою що створює підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Аналогічні доводи позивач наводить і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів розглянувши вказані доводи позивача вважає, що вони не вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом в цій справі з огляду на наступне.

Так, розгляд адміністративних матеріалів у відношенні позивача був здійснений в його присутності.

Позивач був обізнаний про факт притягнення його до адміністративної відповідальності 30.07.2023, про що свідчить факт своєчасної сплати ним штрафу на виконання оскаржуваної постанови.

Відтак, на думку суду, знаючи про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, розуміючи напевно, що його водійське посвідчення не є фальсифікованим, маючи при собі постанову у справі про адміністративне правопорушення, позивач міг виявити належну зацікавленість та звернутись за отриманням юридичної допомоги, якщо вважав, що його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності. Та, відповідно мав можливість своєчасно звернутися до суду з позовом в цій справі.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Тобто, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом залежить від того коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення такого права.

Колегія суддів зазначає, що про порушення своїх законних прави та/чи інтересів позивач повинен був дізнатися на час отримання примірника постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. З моменту отримання копії постанови, позивач мав би зацікавитись її змістом та відповідно міг вжити заходів для звернення до суду про її оскарження.

Натомість обставини закриття кримінальної справи за фактом підробки посвідчення водія міжнародного заразка не є тією обставиною, яка має вплив на перебіг строку звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року під час розгляду адміністративної справи № 9901/405/19, які були правильно застосовано судом апеляційної інстанції.

Законодавче обмеження строку, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Враховуючи, що скаржником належним чином не було обґрунтовано непереборних та об`єктивних перешкод, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк звернення до суду, суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2024 в адміністративній справі № 932/4149/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник