Справа № 200/3668/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року справа №200/3668/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року (повне судове рішення складено 26 серпня 2024 року) у справі № 200/3668/24 (суддя в І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ) та Міністерства оборони України (далі Відповідач-2) про:

визнання протиправною оформлену листом від 19.04.2024 № 40/57-12-3614 відмову ВЧ НОМЕР_1 з приводу направлення матеріалів звернення ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України направити матеріали звернення ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилалась на те, що з жовтня 2016 року вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

15.06.2019 між позивачем та ОСОБА_3 укладено шлюб. Разом з ними проживала дитина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначала, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 загинув.

Позивач звернулась до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про одноразову грошову виплату у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

Листом від 19.04.2024 № 40/57/12-3614 Відповідач-1 відмовив у виплаті такої допомоги у зв`язку із не доведенням факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_3 .

Позивач вважала такі дії Відповідача-1 протиправними, у зв`язку із чим звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленої листом від 19.04.2024 № 40/57-12-3614, про повернення доданих до заяви ОСОБА_1 від 08.04.2024 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 документів.

Зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України направити заяву ОСОБА_1 від 08.04.2024 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 разом з усіма доданими до неї документами до Головного управління Національної гвардії України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності своїх дій.

Зазначає, що листом від 19.04.2024 № 40/57-12-3614 військова частина № НОМЕР_1 за результатом перевірки подання заявником усіх необхідних документів, визначених Порядком № 484, виявила їх недостатність та повідомив про це заявника, тобто здійснив ті дії, які передбачені чинним законодавством.

За логікою оскаржуваного судового рішення військова частина № НОМЕР_1 , повідомляючи заявника про недостатність поданих документів, не мав права повертати надані заявником документи.

Такий висновок є безпідставним, оскільки чинним законодавством прямо не передбачено, що повідомлення про недостатність документів не може здійснюватися у формі повернення наданих документів.

Крім того, надані документи належать заявнику, а у відповідача немає жодних правових підстав їх утримувати у себе, або обов`язку їх зберігати. Тому апелянт, діючи розсудливо, добросовісно та пропорційно, повернув надані документи заявнику для того, щоб заявник міг реалізувати своє право на повторне звернення. Відсутність прямої вказівки законодавства на повернення наданих документів не може бути перешкодою у здійснення дій, які жодним чином не порушують прав заявника.

Для призначення одноразової грошової допомоги заявник подає відповідну заяву та вказує у цій заяві перелік доданих до неї документів. Якщо би відповідач не повертав документи, отримані від заявника не в повному обсязі, то заявник не зміг би сформувати нову заяву про призначення одноразової грошової допомоги, перелічивши в ній всі необхідні додатки. Якщо заявник надішле документи, які не були додані до заяви раніше, то вони не будуть відображені як додатки до поданої заяви, що може викликати помилки у її опрацюванні.

З огляду на те, що позивачка не надала повного комплекту потрібних документів, відповідач не міг направити такі документи до Головного управління Національної гвардії України для прийняття рішення про призначення ОГД або про відмову в її призначенні.

Апелянт наголошує, що дії з повернення наданих документів є правомірними, а суд визнав їх неправомірними лише заради правового пуризму.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживала та була одружена з ОСОБА_3 з 15.06.2019 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії Російської Федерації на території міста Маріуполь Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , сповіщенням про смерть ВЧ № НОМЕР_1 НГУ від 02.12.2022 № 40/57/9/1-2786.

Вказані факти сторонами не заперечуються.

Як встановлено судами з матеріалів справи, позивач має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

08 квітня 2024 року позивач звернулась до в/ч НОМЕР_1 НГУ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю опікуна ОСОБА_3 .

Листом від 19.04.2024 № 40/57/12-3914 відповідач повідомив позивача про відсутність необхідних для призначення вказаної допомоги документів, а саме: - рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджує факт заявника на утриманні померлого та документа, що свідчить про обставини загибелі військовослужбовця та повернув подані документи.

Позивач, вважаючи вказаний лист відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , звернулась з позовом до суду в її інтересах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2011, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 10 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст.30 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави вважати, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови № 168, мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). При цьому утриманцями є особи - члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Необхідно зазначити, що відповідно до свідоцтва про народження батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Також матеріали справи не містять відомостей про встановлення опіки чи піклуванням над ОСОБА_2 ОСОБА_3 , доказів того, що ОСОБА_2 є отримувачем пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в Національній гвардії України визначено наказом МВС України від 09.08.2022 № 484 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України» (далі по тексту - Порядок №484).

Відповідно до п.1 Порядку № 484 цей Порядок та умови визначають виплату одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у разі загибелі внаслідок збройної агресії під час дії воєнного стану військовослужбовців Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), а також тих, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 2 Порядку № 484 визначено, що особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (далі - отримувачі), звертаються до органу військового управління оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - уповноважений орган) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого уповноваженого органу Національної гвардії України, визначеного командувачем Національної гвардії України, на який буде покладено функції щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, та подають такі документи:

- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану, які мають право на отримання допомоги, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

- витяг із наказу про виключення загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану зі списків особового складу уповноваженого органу;

- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця.

До заяви додаються завірені копії:

- документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю, або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- свідоцтва про смерть військовослужбовця;

- постанови військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть військовослужбовця;

- свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого;

- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу членів сім`ї військовослужбовця (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), та довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до таких документів не внесені);

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону); - рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця);

- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги отримувачі, яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органу документи, визначені цим пунктом, та копію відповідного рішення суду.

Згідно із п.п.5-7 Порядку № 484 керівник уповноваженого органу в 10-денний строк із дня реєстрації всіх документів подає головному органу військового управління Національної гвардії України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця, до якого обов`язково додаються документи, визначені пунктом 2 цих Порядку та умов. Якщо отримувач не подав (не надіслав) документи, визначені пунктом 2 цих Порядку та умов, керівник уповноваженого органу інформує про це отримувача.

Головне управління НГУ після надходження документів, визначених пунктом 2 цих Порядку та умов, приймає рішення про призначення такої допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає таке рішення разом із документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату цієї допомоги особам, які звернулися по неї, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення отримувача з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. Після прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги Головне управління НГУ (за наявності відповідних коштів державного бюджету) здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки уповноважених органів в установах Державної казначейської служби України. Одноразова грошова допомога виплачується на підставі наказу уповноваженого органу шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку державного сектору, зазначений отримувачем у заяві.

Таким чином, необхідно зазначити, що уповноважений орган (в цьому випадку - Військова частина НОМЕР_1 НГУ) не має повноважень приймати рішення по суті рішення про призначення такої допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання, оскільки не є передбаченим Порядком № 484 органом, якому надано право вирішувати такі питання: таким органом є Головне управління НГУ.

Таким чином, Відповідач-1 після отримання заяви від позивача мав перевірити подання заявником усіх передбачених Порядком № 484 документів та повідомити заявника у разі їх відсутності.

Разом з тим, Відповідач-1 в порушення зазначених приписів чинного законодавства повернув заявнику на доопрацювання подані документи.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо визнання протиправною відмови, оформленої листом від 19.04.2024 № 40/57-12-3614, про повернення документів доданих до заяви ОСОБА_1 від 08.04.2024 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .

Твердження сторін щодо наявності або відсутності у ОСОБА_5 права на отримання вказаної допомоги суд до уваги не приймає, оскільки визначення такого права покладено на Головне управління Національної Гвардії України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Щодо обирання належного способу захисту.

Порядком № 484 чітко визначено повноваження керівника уповноваженого органу, на який буде покладено функції щодо призначення та виплати ОГД.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що необхідно зобов`язати Відповідача-1 направити заяву ОСОБА_1 від 08.04.2024 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 разом з усіма доданими до неї документами до Головного управління Національної гвардії України.

Указаний спосіб захисту буде належним та достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Рішення місцевого суду позивачем не оскаржене, а колегія суддів вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім та належним, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі № 200/3668/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 28 листопада 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук