Справа № 331/5242/24
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/5242/24
Провадження № 2-а/333/144/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі

головуючого-судді Варнавської Л.О.,

за участі: секретаря Меркулової М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Середи А.А.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

До суду 26.08.2024 звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №527 від 16.08.2024 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та закриття провадження по справі. Посилається на те, що 03.07.2024 він отримав повістку №42 МБП в якій зазначено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.07.2024 з 8-00 до 12-00 год. 13.08.2024 стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим сержантом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №631 в якому зазначено, що ОСОБА_3 не прибув 05.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яку отримав 03.07.2024, поважних причин неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий облік та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП. 16.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було розглянуто справу та винесену постанову №527, в якій зазначено, що позивач порушив вимоги абзац 3 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 грн. Копію вказаної постанови позивач отримав 16.08.2024. з цією постановою не згодний та вважає її незаконною оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення №631 від 13.08.2024 не вказана частина статті 210 КУпАП, що унеможливлює розгляд даної справи по суті. Крім того, відповідач не врахував, що позивач у вказану дату та час не прибув по повістці, оскільки звертався до стоматолога, очікував в черзі тривалий час. Особа, яка склала протокол №631 не надала документу на підтвердження своїх повноважень на складання протоколів.

Ухвалою судді від 18.10.2024 провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив не подав.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини вказані в позовній заяві. Позивач додатково зазначив, що він отримав повістку на блокпосту, оскільки не той час свої дані військового обліку не оновив, пояснив, що як повернеться з відрядження, зможе прибути до ТЦК. Отримав повістку на 05 липня. У відрядженні в нього зламався зуб, тому зранку 05.07.2024 він звернувся до лікарні, чекав тривалий час, потім після анестезії не зміг піти за повісткою. В нього мобілізовані два брати, він перенервував тому не пішов. 08.07.20247 він звернувся за медичною допомогою до лікарні «Мотор Січ», після проходження лікування звернувся до ТЦК за місцем проживання, оформив документи.

Відповідач у судове засідання не направив свого представника, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Постановою №527 від 16.08.2024 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Згідно цієї постанови 03.07.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 була вручена повістка про виклик на 08-00 год. 05.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 03.07.2024. проте, 05.07.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Уповноваженою особою було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 №631, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. в протоколі ОСОБА_1 вказав,що не зміг прибути до ТЦК бо терміново звернувся до медичної установи в цей день. Отже поважні причини неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні. На розгляді справи ОСОБА_1 підтримав свою позицію, надав довідку «Зубна фея», в якій зазначено, що він відвідав лікаря-стоматолога з приводу гострого болю та виписний епікриз з історії хвороби №2459, в якому вказано, що він з 08.07.2024 по 17.07.2024 знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні МСЧ АТ «Мотор Січ». Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх придатності на особливий період. Зазначені обставини, що обтяжують відповідальність продовження протиправної поведінки, не зважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її.

13.08.2024 на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення. В якому зазначена суть адміністративного правопорушення: 05.07.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неявки не повідомив. Враховуючи положення статті 1 ЗУ «Про оборону України», статті 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абзац 3 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. ОСОБА_1 пояснив, що прибути за повісткою на зазначену дату не було можливості у зв`язку з терміновим зверненням до лікаря в цей день.

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

Згідно з абз. 2,8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

16.05.2024 постановою Кабінету Міністрів України №560 був затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Цей Порядок визначає , в тому числі, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів.

Так, згідно п. 21 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

П. 79 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або їх відділи організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 2 частини 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543, в редакції від 18.05.2024р., під час мобілізації військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Аналогічний обов`язок передбачений і ч. 10 ст. 1 Закону №2232.

Частиною шостою статті 22 Закону №3543, в редакції від 18.05.2024р., передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. У Додатку 2 такого Порядку визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку).

Пунктом 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку, негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа.

Пунктом 10-1 Правил військового обліку передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Сукупний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що відповідні вимоги за своєю сутністю є засобом контролю належного виконання громадянами України військового обов`язку, до складу якого входить, зокрема, дотримання та виконання правил військового обліку, встановлених законодавством, а відповідальність за порушення відповідних правил передбачена ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Судом встановлено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стала та обставина, що позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

Суд не погоджується із доводами позивача, щодо поважності причин не прибуття до відповідача 05.07.2024. Дослідивши довідку лікаря стоматолога ОСОБА_5 , суд встановив, що ОСОБА_1 звертався 05.07.2024 року до лікаря-стоматолога з приводу гострого болю. Ця довідка не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 перебував в лікарні з 8-00 години до 12-00 години, тобто в час, на який його було викликано до ТЦК.

Доводи позову щодо різниці в зазначених в протоколі №631 та постанові №527 статтях КУпАП, які порушені, суд звертає увагу, що в протоколі №631 від 13.08.2024 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.. 210-1 КУпАП, а не ст. 210 КУпАП, як вказано в позові. При цьому зміст диспозиції цієї статті викладений відповідно до частини третьої ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. В постанові №527 від 16.08.2024 також вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи обставини події, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на обсяг доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав і обставин, які у своїй сукупності свідчать, що позивачем було допущено порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях уповноваженої посадової особи відповідача, які слугують належною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи позивача про істотне порушення його прав під час процедури розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Разом з тим, статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципів адміністративних правовідносин, які, зокрема, закріплені у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз зазначеної норми, з огляду на зміст завдань КУпАП та соціальну і правову ознаки держави Україна, свідчить, що основною метою адміністративного стягнення є не караність правопорушень, а виховання правопорушника в дусі додержання вимог закону. Стягнення є засобом впливу на його свідомість, за допомогою якого особі подаються навички, які стимулюють добровільне свідоме виконання нею своїх обов`язків з метою реалізації виховного впливу та попередження вчинення правопорушень в майбутньому, стимулювання до правослухняної поведінки.

Натомість, відповідач на зазначене уваги не звернув, не дав оцінки наслідкам вчиненого правопорушення, не дослідив обставини, які сприяли виявленню правопорушення, персональні дані порушника, мотиви та мету вчинення порушення, а також обставини поведінки порушника, а тому поспішно прийняв рішення про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в межах максимально можливого розміру санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині розміру стягнення у виді штрафу та зменшення його до розміру 17 000 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Змінити захід стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, застосований до ОСОБА_1 постановою №527 від 16.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - визначивши суму штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.О. Варнавська