Справа № 420/2297/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2297/22

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Дата і місце ухвалення 01.10.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Вищого антикорупційного суду у формі відмови надати за заявами від 16 листопада 2021 року та від 22 грудня 2021 року копії технічного запису судового засідання, та копії журналу судового засідання від 08 листопада 2021 року у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21, та копії письмових пояснень, заперечень, клопотань чи заяв прокурора, поданих в якості заперечень проти заявленого відводу прокурору у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21;

- зобов`язати Вищий антикорупційний суд надати за заявами від 16 листопада 2021 року та від 22 грудня 2021 року копії технічного запису судового засідання, та копії журналу судового засідання від 08 листопада 2021 року у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21, та копії письмових пояснень, заперечень, клопотань чи заяв прокурора, поданих в якості заперечень проти заявленого відводу прокурору у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищого антикорупційного суду моральну шкоду, заподіяну через описану у позові незаконну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме Вищого антикорупційного суду, у розмірі 10800 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.11.2021 року № 19493/21-Вх та від 22.12.2021 року № 22057/21-Вх, та надання відповідей на ці заяви листами від 01.12.2021 року № 03.11-04/248/2021, від 06.01.2022 року № 03.11-04/4/2022. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вищого антикорупційного суду на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 420/2297/22 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 420/2297/22 змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання на положення Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом ДСА України від 06.06.2022 року № 156, та доповнено його мотивувальну частину висновками суду апеляційної інстанції, які викладені у постанові суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року залишено без змін.

Одеським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист по адміністративній справі № 420/2297/22 від 27 серпня 2024 року щодо стягнення судового збору в розмірі 992,40 грн.

12 вересня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (в порядку ст. 383 КАС України), в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність з боку Вищого антикорупційного суду щодо не надання та відмови надати позивачу інформацію на його запити від 27 липня 2024 року та від 31 серпня 2024 року про стан виконання ним як відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. у справі 420/2297/22, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22, про що схвалити окрему ухвалу;

- визнати порушеними права позивача у справі 420/2297/22 шляхом не надання та відмови у наданні йому з боку Вищого антикорупційного суду на його запити від 27 липня 2024 року та від 31 серпня 2024 року інформації про стан виконання ним як відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. у справі 420/2297/22, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22, про що схвалити окрему ухвалу;

- зобов`язати Вищий антикорупційний суд подати у встановлений судом строк, а саме протягом трьох місяців, звіт про виконання Вищим антикорупційним судом рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. у справі 420/2297/22, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22, про що схвалити окрему ухвалу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (в порядку ст. 383 КАС України) залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, при цьому суд першої інстанції не довів обставини, які визнав встановленими, невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву позивача, подану в порядку ст. 383 КАС України, задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив предмет заяви, яка стосувалась не тільки фактичного невиконання судових рішень, а і ненадання відповідачем на запити позивача інформації щодо стану виконання судових рішень, яку позивач мав право вимагати та отримати від ВАКС. Апелянт не погоджується із висновками суду, що рішення не містить вимог зобов`язального характеру та вказує, що це суперечить як змісту, так і правовій природі судового рішення, яким було встановлена протиправність дій ВАКС. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухилився від оцінки адміністративної діяльності ВАКС щодо рішення у справі, ухилився від оцінки конвенційних вимог щодо сплати судового збору та невірно оцінив обставини переховування відповідачем проявів антисемітизму.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та вирішуючи спірне питання, виходив з того, що рішення суду не містить вимог зобов`язального характеру, доводи позивача щодо невиконання рішення суду в частині сплати на його користь судового збору є безпідставними, тому, заява позивача у порядку ст. 383 КАС України не належить задоволенню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити судове рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на надання пояснень у справі та відсутність додаткових пояснень, сторони в судовому засіданні зазначили, що не заперечують проти продовження апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішила продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративний суд, який, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяє реалізації конституційних засад обов`язковості судового рішення.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що судовий контроль в порядку статті 383 КАС України спрямований на забезпечення виконання рішення за результатом вирішення публічно-правового спору та правомірності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень, вчинених/прийнятих на виконання рішення в адміністративній справі.

Отже, для застосування вказаних заходів судового контролю має мати місце саме факт протиправності рішень, дій чи бездіяльності дій владних повноважень, тобто дій, які не відповідають способу та порядку, визначеним у резолютивній частині відповідного судового рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року, із урахуванням змін, внесених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.11.2021 року № 19493/21-Вх та від 22.12.2021 року № 22057/21-Вх, та надання відповідей на ці заяви листами від 01.12.2021 року № 03.11-04/248/2021, від 06.01.2022 року № 03.11-04/4/2022. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вищого антикорупційного суду на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача надати за заявами від 16 листопада 2021 року та від 22 грудня 2021 року копії технічного запису судового засідання, та копії журналу судового засідання від 08 листопада 2021 року у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21, та копії письмових пояснень, заперечень, клопотань чи заяв прокурора, поданих в якості заперечень проти заявленого відводу прокурору у справі № 991/6913/21, провадження № 1-кс/991/7018/21, було відмовлено.

При цьому, суд виходив з того, що в межах адміністративного судочинства адміністративний суд не може зобов`язати інший суд вчиняти дії в порядку процесуального законодавства, на що також була звернута увага Верховним Судом в постанові від 23 березня 2023 року по цій справі (п.62 постанови).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року позивачем було оскаржено виключно в частині відмови у стягненні моральної шкоди, а отже відмова у задоволенні позовних вимог зобов`язального характеру не була предметом апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду не містить вимог зобов`язального характеру, а враховуючи що у задоволенні позовних вимог у вказаній частині було відмовлено, вказані обставини виключають перевірку виконання рішення суду в цій частині у порядку ст. 383 КАС України.

Щодо незгоди апелянта із зазначеними висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що виконанню, у тому числі примусовому, підлягає виключно резолютивна частина судового рішення, натомість мотивувальна частина не містить жодних положень зобов`язального характеру та включає в себе обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

Разом з тим, обставини відсутності у резолютивній частині рішення суду вимог зобов`язального характеру, які підлягають виконанню, в свою чергу, виключає можливість здійснення судового контролю згідно ст. 383 КАС України, тобто визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

Слід зазначити, що протиправність бездіяльності відповідача позивач вбачає у ненаданні позивачу інформації на його запити від 27 липня 2024 року та від 31 серпня 2024 року про стан виконання судових рішень судів першої та апеляційної справі по даній справі.

Зокрема, 27 липня 2024 року позивач звернувся до ВАКС із запитом, у якому просив ВАСК невідкладно надати йому інформацію:

-чи вживав ВАКС у справі 420/2297/22 будь-які процесуальні кроки: подання скарг, заяв, клопотань тощо після задоволення заяви ВАКС про повернення судового збору ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2024 року, і якщо так, то які саме;

- які конкретно кроки вжив ВАКС щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22 станом на час надання відповіді на цей запит;

- чи вживав у 2023 чи у 2024 році ВАКС будь-які заходи щодо повторного розгляду заяви позивача від 16 листопада 2021 р., та заяви його захисника адвоката Позняка А.М. від 22 грудня 2021 р. про видачу копії протоколу та технічного запису судового засідання та копій документів у справі 991/6913/21, і якщо так, то на яких саме нормативних підставах.

- чи вважає ВАКС виконаними, станом на час надання відповіді на цей запит, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22;

- якщо ВАКС не вважає, станом на час надання відповіді на цей запит, виконаними рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 р. у справі 420/2297/22, то які саме обставини заважають ВАКС виконати ці рішення та постанову.

31 серпня 2024 року позивач повторно звернувся до ВАКС із запитом, у якому просив ВАКС невідкладно надати йому таку саму інформацію та крім того у повторному запиті він просив ВАКС додатково надати йому таку інформацію:

-чи надавав йому відповідь ВАКС на запит до ВАКС від 27 липня 2024 року і якщо так то надати йому копії цієї відповіді та докази її відправлення на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1

Матеріалами справи підтверджено, що на цей запит, 11 вересня 2024 року, позивач отримав від ВАКС на власну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 лист ВАКС за № 03.10-01/15/2024 з додатком у вигляді копії листа ВАКС від 13 серпня 2024 року № 03.10-04/59/2024 та копії сторінки журналу обліку кореспонденції ВАКС та копії конверту поштового відправлення 635, та у листі повідомлялось, що «повторно інформуємо, що відносини пов`язані з виконанням рішень у адміністративним справах, регулюються нормами, зокрема Кодексу адміністративного судочинства України та законів України «Про гарантії держави щодо виконання судовик рішень» і «Про виконавче провадження».

Водночас, колегія суддів зазначає, що рішення суду не містить вимог зобов`язального характеру, обставини правомірності рішень, дій чи бездіяльності ВАКС щодо не розгляду/неналежного розгляду запитів від 27 липня 2024 року та від 31 серпня 2024 року перебувають поза межами судового контролю згідно ст. 383 КАС України та фактично стосуються питань, що можуть бути предметом нового адміністративного позову, проте не стосуються судового контролю за виконанням рішення суду у межах даної справи.

Щодо виконання рішення суду в частині стягнення судового збору, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно зазначено, що відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Більш того, звертаючись до ВАКС із запитами від 27 липня 2024 року та від 31 серпня 2024 року, позивач фактично не порушував питання виконання судового рішення у цій частині.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.11.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук