Справа № 420/13582/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме ненарахування та невиплати компенсації за невикористану відпустку, зобов`язання виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата компенсації невикористаної відпустки), але не більш як за шість місяців, за період з 31 травня 2023 року по 28 березня 2024 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що при звільненні йому не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток. 28.03.2024 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/20360/23 на розрахунковий рахунок позивача була нарахована сума компенсації за невикористану відпустку у розмірі 25764,88 грн., однак відповідач не нарахував та не виплатив середній заробіток за час несвоєчасної виплати суми компенсації. Позивач вважає ненарахування та невиплату йому середнього заробітку за час несвоєчасної виплати суми компенсації за невикористану відпустку - протиправними.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає та вказує, що позивач намагається стягнути середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористані щорічні основні та додаткові відпустки при звільненні з 31 травня 2023 року, тобто за день, коли він проходив службу в поліції та отримував грошове забезпечення. На день звільнення позивача компенсація за невикористані відпустки не нараховувалась та обов`язку щодо її виплати у відповідача не було, вона була виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 по справі №420/20360/23. Відповідач вказує, що видатки на виплату середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції кошторисом ГУНП в Одеській області не передбачені.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 проходив публічну службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.05.2023 року №632 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 31 травня 2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №420/20360/23, що набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток а саме: за 2015 рік - 02 доби основної відпустки, за 2020 рік - 18 діб основної та 09 діб додаткової відпустки, за 2021 рік - 30 діб основної та 09 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 10 діб додаткової відпусток, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

28.03.2024 року на картковий рахунок позивача відповідачем виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток на виконання рішення суду у справі №420/20360/23 в сумі 25764,88 грн.

Позивач вважає, що у зв`язку із затримкою виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток відповідачем затримано розрахунок при звільненні, тому він має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців, за період з 31.05.2023 року по 28.03.2024 року відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з п. 15 Розділу І «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Відповідно до положень п. 8 Розділу ІІІ «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що позивачу у день звільнення не було проведено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток.

У зв`язку з несвоєчасним нарахуванням та виплатою позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток на підставі рішення суду, на його думку, виникли підстави для виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Нормами спеціального законодавства не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського зі служби в поліції, а тому до таких правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 116-117 Кодексу законів про працю України, як таких, що є загальними та поширюються на всіх працівників.

Відповідно до положень ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно положень ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Так, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України відшкодування за затримку розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, що нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямоване на захист прав звільненого працівника щодо отримання ним у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Цією нормою Кодексу законів про працю України на роботодавця покладено обов`язок виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку (але не більш як за шість місяців) за відсутності спору про розмір належних звільненому працівникові сум або в разі вирішення цього спору повністю на користь працівника. Окремо обумовлено, що в разі вирішення спору на користь працівника частково розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Водночас невиконання роботодавцем в добровільному порядку обов`язку виплатити працівникові в зазначених випадках середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні зумовлює виникнення нового спору про стягнення відповідної суми відшкодування в судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 Кодексу законів про працю України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (постанова від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

У справі, що розглядається, спірний період тривав з 01.06.2023 року (наступний день за днем звільнення) по 28.03.2024 року, тобто у день, коли на виконання рішення суду у справі №420/20360/23 на користь позивача виплачено кошти.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.06.2023 року (а не як вказує позивач з 31.05.2023 року) по 28.03.2024 року, але не більш як за шість місяців.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, відповідно до п. 5, 8 якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою від 17.05.2024 року за останні 2 календарні місяці служби позивачу нараховано за квітень 2023 року - 23600,00 грн., за травень 2023 року - 7280,00 грн., кількість робочих днів за цей період згідно графіку складає 61 день, фактична кількість відпрацьованих робочих днів складає 61 день.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 506,23 грн. (23600,00 грн. + 7280,00 грн. : 61 робочий день).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Тобто, період затримки розрахунку при звільненні становить - 132 робочих дні період з 01.06.2023 року по 28.03.2024 року (у межах шести місяців, визначених ст. 117 Кодексу законів про працю України).

Отже сума, яка підлягає відшкодуванню за період з 01.06.2023 року по 28.03.2024 року (у межах шести місяців), становить: 506,23 грн. (середньоденний заробіток позивача) * 132 (робочих днів затримки розрахунку) = 66822,36 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен був здійснити.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні зі служби в поліції є протиправною.

Враховуючи зазначене, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.06.2023 року по 28.03.2024 року, але не більш як за шість місяців, у розмірі 66822,36 грн. з відрахуванням належних податків та зборів.

Суд враховує, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, ) про визнання протиправною бездіяльності стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме ненарахування та невиплати компенсації за невикористану відпустку, зобов`язання виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата компенсації невикористаної відпустки), але не більш як за шість місяців, за період з 31 травня 2023 року по 28 березня 2024 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо проведення з ОСОБА_3 повного розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.06.2023 року по 28.03.2024 року, але не більш як за шість місяців, у розмірі 66822,36 грн. з відрахуванням належних податків та зборів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА