Справа № 160/6193/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2024 рокуСправа №160/6193/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у користуванні позивача на умовах оренди перебуває автомобіль DAF ХF 95/430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом HUMBAUR HAS 351324 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належать ОСОБА_2 , та використовуються позивачем у підприємницькій діяльності для перевезення вантажів на території України. 17.01.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за результатами рейдової перевірки зазначеного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3 складено акт проведення перевірки № 005639, у якому зазначено про відсутність заповнених тахокарт водія за 13.01.2024 та 14.01.2024. Під час розгляду справи у Відділі державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області 14.02.2024 представник позивача подав заперечення на акт та докази на підтвердження тієї обставини, що 13.01.2024 та 14.01.2024 у водія ОСОБА_3 були вихідні дні, а також про нездійснення перевезення вантажів транспортним засобом, зокрема, у вказані в акті дні. На підставі акта проведення перевірки було прийнято оскаржувану постанову, з якою позивач не згодна. Вважає, що відповідачем до неї протиправно застосовано адміністративно-господарський штраф.
Ухвалою від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У відзиві, поданому 14.11.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що посадовими особами Укртрансбезпеки 17.01.2024 на підставі направлення на перевірку № 000121 від 11.01.2024 проводилась перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо перевізника ФОП ОСОБА_1 . Під час перевірки було виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, що полягало у відсутності на момент проведення перевірки заповнених тахокарт водія за 13.01.2024, 14.01.2024. Водій від підпису акта перевірки та пояснень відмовився. Пунктом 6.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, передбачено, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців. Водій стверджував, що був вихідний, однак не надав бланка підтвердження діяльності за 13.01.2024 та 14.01.2024. Натомість надав тахокарту, у якій зазначено період 12.01.2024-15.01.2024, що суперечить вимогам законодавства. Відсутність відповідних документів у водія на момент проведення рейдової перевірки є підставою для застосування до перевізника адміністративно-господарського штрафу. Щодо доводів позивача про надання його представником доказів під час розгляду справи у Відділі державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області відповідач зауважив, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення перевезень вантажу у внутрішньому сполученні. Формування та збір документів для перевезення завершується до початку руху транспортного засобу, всі документи щодо перевезення мають бути у водія, а не в інших осіб. Непред`явлення документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». При прийнятті оскаржуваної постанови орган державного контролю діяв відповідно до чинного законодавства.
Відзив містить клопотання про поновлення строку для його подання, у задоволенні якого відмовлено ухвалою від 29.11.2024.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 12.09.2006 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що державним реєстратором виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області видано свідоцтво серії В01 № 683446.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.03.2024 видами економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.
10.03.2023 між ОСОБА_2 (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір оренди транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі за № 202.
Відповідно до цього договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування транспортні засоби, у тому числі спеціалізований вантажний сідловий тягач Е марки DAF, модель XF 95.430, сірого кольору, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Нікопольським ВРЕР ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 22.01.2013, та загальний напівпричіп н/пр.-бортовий-тентований марки HUMBAUR, модель HSА 351324 S, сірого кольору, 2012 року випуску, шасі НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_2 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 1245 15.12.2017.
ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є власником транспортного засобу марки DAF XF96.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 (сідловий тягач-Е), та згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 - власником загального напівпричепа HUMBAUR HSА 351324 S, реєстраційний номер НОМЕР_7 .
Згідно з актом № 005639 від 17.01.2024 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеним старшим державним інспектором сектору державного нагляду (контролю) у м. Кривому Розі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, 17.01.2024 о 13:30 год. на а/д Н-11 87 км, було проведено перевірку транспортного засобу марки DAF тягач, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом HUMBAUR, номерний знак НОМЕР_2 (свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , CХК 079907), що належать ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 (посвідчення водія НОМЕР_8 ), перевізник згідно з НОМЕР_9 від 16.01.2024 - ФОП ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт». Перевізник не забезпечив виконання вимог законодавства України у сфері перевезення вантажів відсутні заповнені тахокарти водія за 13.01.2024, 14.01.2024, чим порушено п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, відповідальність за порушення передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». В акті міститься запис про відмову водія ОСОБА_3 від підпису.
Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було направлено ОСОБА_1 повідомлення вих. № 6552/23/24-24 від 23.01.2024 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 14.02.2024 у Відділі державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.
14.02.2024 представник позивача адвокат Толпегін А.В. подав до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області заперечення на акт № 005639 від 17.01.2024 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. У запереченні зазначено, що водій транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з 21:13 год. 12.01.2024 до 09:00 год. 15.01.2024 не здійснював перевезення вантажів, оскільки у нього були вихідні. Транспортний засіб у вказаний період перебував на стоянці по вул. Дніпросталівська у м. Дніпро. Доступу до транспортного засобу не було, водій перебував за межами міста. Тому ОСОБА_3 під час перевірки не міг надати тахокарти за 13.01.2024 та 14.01.2024.
До заперечення було додано документи на підтвердження зазначених у ньому обставин, у тому числі складену ФОП ОСОБА_1 довідку від 08.02.2024 № 3 про нездійснення перевезень, заповнений ФОП ОСОБА_1 бланк підтвердження діяльності від 15.01.2024, за підписом водія ОСОБА_3 , у якому зазначено, що протягом періоду з 21:15 год. 12.01.2024 до 09:00 год. 15.01.2024 водій ОСОБА_3 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів (вихідний), витяг GPS контролю щодо транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з 12.01.2024 до 16.01.2024, копії п`яти тахокарт за період з 11.01.2024 до 18.01.2024 (11-12.01.2024; 12-15.01.2024; 15-16.01.2024; 16-17.01.2024; 17-18.01.2024).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ) та Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567) (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 (далі Положення № 103) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з підпунктами 2, 54, 57 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт станом на час виникнення спірних правовідносин було визначено Порядком № 1567, відповідно до пункту 2 якого рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 1 Закону № 2344-ІІІ рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з абз. 2 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Перевірка 17.01.2024 здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 000121 від 11.01.2024.
Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (Інструкція № 385).
Згідно з п. 1.3 Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385, картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
За змістом вказаних положень Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, у разі використання цифрового тахографа використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, має при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Пунктом 6.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, передбачено, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що 17.01.2024 на момент проведення відповідачем перевірки транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом HUMBAUR, номерний знак НОМЕР_2 , у водія були відсутні заповнені тахокарти за 13.01.2024, 14.01.2024, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови.
За змістом позовної заяви позивач визнає, що тахокарти за 13.01.2024, 14.01.2024 не заповнювалися водієм, оскільки у вказані дні він не здійснював перевезення вантажів.
Водночас, як випливає з наведених вище положень законодавства, у разі, якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, то перевізником перед виїздом (рейсом) заповнюються бланки підтвердження діяльності, які водій зобов`язаний зберігати протягом 28 днів з дня закінчення робочої зміни, перевізники зберігають бланки підтвердження протягом 12 місяців.
Бланки підтвердження встановленої форми мають бути заповнені перед рейсом, підписані перевізником та водієм, та надані уповноваженій особі під час перевірки.
Таких бланків підтвердження діяльності, як вбачається зі встановлених у даній справі обставин, на момент проведення перевірки водієм транспортного засобу, який перебуває у користуванні позивача як перевізника, відповідачу не було пред`явлено.
Щодо посилань позивача на ту обставину, що до заперечення на акт перевірки № 005639 від 17.01.2024 було надано бланк підтвердження діяльності, який охоплює період 13.01.2024-14.01.2024, то вказане, на переконання суду, не спростовує того факту, що саме станом на момент проведення перевірки уповноваженій особі Укртрансбезпеки водієм не було пред`явлено бланк (бланків) підтвердження діяльності за дні, в які водієм не здійснювалось перевезення вантажу. Водночас такий обов`язок прямо випливає з положень Закону № 2344-ІІІ, Положення № 340 та Інструкції № 385, про що зазначено судом вище.
Отже, непред`явлення позивачем (його уповноваженою особою) під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) тахокарт або бланку (бланків) підтвердження діяльності за 13.01.2024, 14.01.2024 свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування адміністративно-господарського штрафу, визначеного статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції № 385 саме своєчасне заповнення тахокарт та забезпечення їх належного зберігання є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, а автомобільний перевізник в свою чергу зобов`язаний здійснювати контроль за роботою водіїв транспортних засобів.
Наведені вище висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2024 у справі № 600/3906/22-а.
Положеннями частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ чітко визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-ІІІ, застосовується саме до автомобільних перевізників.
Оскільки водій транспортного засобу перевізника ФОП ОСОБА_1 на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) не надав уповноваженій особі відповідача належним чином заповнені тахокарти або бланки підтвердження діяльності (у разі нездійснення водієм у певні дні перевезення вантажу) за 13.01.2024, 14.01.2024, суд дійшов висновку, що на момент проведення рейдової перевірки позивач не забезпечив водія повним комплектом документів, передбаченим законодавством, у зв`язку з чим інспектором обґрунтовано зафіксовано в акті перевірки порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відсутність визначених законом документів під час здійснення перевезення вантажу вже є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до перевізника.
Зважаючи на зафіксовані в акті перевірки порушення, за наслідками розгляду справи відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову № 039705 від 14.02.2024.
Відповідальність за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу настає за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності саме на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.
Отже, визначальним для вирішення спору є встановлення наявності на момент проведення перевірки документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-III.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Позивачем за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 56727598-1 від 01.03.2024.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл понесених позивачем судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, .

Повний текст рішення суду складено 29.11.2024.

Суддя В.В. Рянська