Справа № 569/10364/24
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Бугайчук А.Ю.,

за участю представника позивача адвоката Оспанова Р.О.,

представника відповідача Добровчан К.Ю.,

pозглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 1694532 від 19.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 1694532 від 19.03.2024 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 травня 2024 року із застосунку «Дія» йому стало відомо про наявність постанови серії ЕНА № 1694532 від 19 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови, 19.03.2024 року о 12 год. 57 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 89, позивач керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, а також не мав права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.3. «в» та п. 2.1.«а» ПДР та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі; відповідачем не було досліджено всіх обставин справи, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.06.2024 року відкрито провадження у даній справі, надано відповідачу строк на подання відзиву.

14.06.2024 року через підсистему "Електронний суд" представником відповідача ОСОБА_2 подано заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, у якій остання просить визнати причини пропуску строку на оскарження постанови не поважними, а позов залишити без розгляду. Вказала, що поважних причин та доказів на підтвердження пропуску строку позивач не надав, копію оскаржуваної постанови отримав під розписку.

14.06.2024 року через підсистему "Електронний суд" представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Вказує, що позивач був обізнаний про складання оскаржуваної постанови щодо нього, про що свідчить його підпис на постанові, а також оплата адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

20.06.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача адвокатом Р.Оспановим подано заперечення на заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, в яких зазначає, що строк на оскарження постанови не пропущений, адже починає свій відлік з моменту отримання постанови про порушення правил дорожнього руху.

20.06.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача адвокатом Р.Оспановим подано відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів представника відповідача, вказав на відсутність належних і допустимих доказів у вчиненні позивачем правопорушення.

16.10.2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області від представника позивача адвоката Оспанова Р.О. надійшло клопотання про витребування доказів, у якому останній вказав на необхідність витребування у відповідача відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та службового автомобіля та будь-яких інших записів, що стосувались події 19.03.2024 року, адже такі докази мають важливе значення для вирішення справи.

16.10.2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області від представника позивача адвоката Оспанова Р.О. надійшло клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , яка була свідком зупинки транспортного засобу.

18.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_2 подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача капітана поліції ОСОБА_4 , як особу, на права і обов`язки якої може вплинути результат розгляду справи.

23.10.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області поліцейською 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області капралом поліції ОСОБА_4 подано клопотання про залучення її до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача - адвокат Оспанов Р.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Вказав, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки складена безпідставно, без наявності будь-яких доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зазначені в оскаржуваній постанові. Зазначив, що поліцейськими порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та здійснено розгляд справи без його участі. Позивач дізнався про притягнення його до відповідальності постановою серії ЕНА № 1694532 від 19 березня 2024 року із застосунку «Дія», а тому вважав, що 10-ти денний строк на звернення до суду не є пропущеним, адже він має відраховуватись від дня отримання такої постанови, та зважаючи, що формально строк є пропущеним, просить визнати причини пропуску поважними та поновити строк на звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Оспанов Р.О. заявляв клопотання про витребування доказів відеозаписів події 19.03.2024 року, на яких зафіксована зупинка транспортного засобу OpelAstra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне, вул. Соборна, 89, яке судом було задоволено. Вказав, що за відсутності будь-яких доказів, судження поліцейського про вчинення правопорушення особою, викладені у постанові про адміністративне правопорушення не можна вважати об`єктивними, адже така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків зафіксованого поліцейським належними та допустимими способами, правопорушення, докази вчинення якого повинні бути зафіксованими. Зазначив, що відсутність витребуваних у відповідача доказів - відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, поліцейського автомобіля, інших відеозаписів події на яких зафіксовано подію зупинки транспортного засобу Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне, вул. Соборна, 89, що відбулась 19.03.2024 року та свідчення свідка ОСОБА_3 лише підтверджують доводи позивача. В наслідок чого і перевірити доводи відповідача, що саме позивач підписував постанову серії ЕАН № 1694532 від 19.03.2024 року неможливо. Зауважив на приписах примітки до ст. 126 КУпАП, де зазначено, що положення ч.1-2 даної статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу та документах, що підтверджували факт навчання позивача водінню в період складення оскаржуваної постанови. Вважає, що вищеописані докази підтверджують правові підстави, якими обґрунтовано позовну заяву, в наслідок чого позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Представник відповідача Добровчан К.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в їх задоволенні просить відмовити. Вказала, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП позивач отримав наручно, що підтверджується наявним підписом позивача у постанові серії ЕНА № 1694532 від 19.03.2024 року про отримання копії постанови. Отже, в даному випадку позивач пропустив строк на звернення до суду, оскільки десятиденний строк на оскарження позивачем постанови розпочався 19.03.2024 року, а тому доводи позивача про визнання поважним порушення ним строку на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності вважає безпідставними. Зазначила, що у відповідача відсутні відеозаписи, що стосуються зупинки транспортного засобу Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Соборна, 89, яка відбулась 19.03.2024 року, оскільки завершився термін їх зберігання. Зазначає, що позивач безпосередньо керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 в момент його зупинки, не отримавши при цьому посвідчення водія категорії «В». Згідно витягу з системи ІПНП позивач отримав посвідчення водія категорії «В» та «С1» лише 24.04.2024 року, а посвідчення категорії «С» 02.04.2024 року. Вказала, що у даному спорі саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, якими він обґрунтовує позов, а оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення не спростована, просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Судом було розглянуто та задоволено подане представником позивача адвокатом Оспановим Р.О. клопотання про допит свідка - ОСОБА_3 .

19.11.2024 року в судовому засіданні було допитано ОСОБА_3 стосовно обставин зупинки транспортного засобу Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Соборна, 89, що відбулась 19.03.2024 року. Остання повідомила, що 19.03.2024 року перебувала у салоні автомобіля разом із ОСОБА_1 , на місці водія та безпосередньо керувала транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 перед зупинкою його працівниками поліції. В подальшому, після зупинки поліцією транспортного засобу, остання запанікувала, оскільки вона була неповнолітньою, і попри наявні чудові навички керування автомобілем, не мала права ним керувати. Внаслідок цього, ОСОБА_3 після зупинки транспортного засобу помінялась місцями з позивачем, який перебував на пасажирському сидінні під час руху автомобіля, та сіла на місце пасажира. Також свідок повідомила, що поліцейські з нею не спілкувались, не встановлювали її особу, не відбирали в неї письмові пояснення, тощо. Додатково свідок повідомила суду про те, що в неї наявні фото з місця події, де вона перебуває у транспортному засобі на місці водія і висловила готовність пред`явити їх для огляду.

Представник позивача адвокат Оспанов Р.О., заслухавши показання свідка, зауважив на тому, що поліцейськими не вірно кваліфіковано правопорушення та описано фабулу в оскаржуваній постанові, адже ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення двох окремих правопорушень (містить дві об`єктивні сторони правопорушень):

1.керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом;

2.передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом також розглянуто клопотання про залучення до участі у справі капрала поліції ОСОБА_4 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, що були подані окремо поліцейською ОСОБА_4 так і представником відповідача ОСОБА_2 . З огляду на те, що зміст поданих клопотань дублює один одного, суд вважає за необхідне зазначити одночасно причини відмови у задоволенні вказаних клопотань.

Мотивом залучення ОСОБА_4 поліцейської, що винесла оскаржувану постанову, зазначено, що рішення у даній справі може в майбутньому повпливати на подальшу службу в лавах поліції ОСОБА_4 , адже на їх переконання існує ризик притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є прерогативою колегіального органу, що діє у відповідності та в порядку, визначеному законодавством.

Клопотання не містить доводів, що свідчать на можливість впливу судового рішення у даній справі на відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_4 .

Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція і свідчення капрала поліції ОСОБА_4 не можуть бути враховані при доказуванні предмету, адже остання є особою, яка винесла спірну постанову.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.04.2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що цінність свідка полягає в його об`єктивному сприйнятті обставини справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи.

Аналізуючи зміст клопотань, суд вважає, що необхідність залучення до участі в справі поліцейської капрала поліції ОСОБА_4 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, зводиться до необхідності надання свідчень стосовно події зупинки транспортного засобу, за відсутності інших, наявних у відповідача доказів, а тому такі клопотання є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Судом також розглянуто клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду. Суд зазначає, що оскільки процесуальні кодекси не містять вимоги щодо обов`язкової письмової форми клопотання про поновлення строку, суд допускає можливість розглянути таке клопотання, заявлене представником позивача усно.

Так, позивач вказує на те, що останній не був присутній при винесенні постанови та розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому дізнався про накладення на нього адміністративного стягнення з додатку «ДІЯ» й одразу звернувся до суду із даним позовом. Просить визнати причини пропуску строку поважними, об`єктивними та такими що не залежали від нього.

Суд вважає, що таке клопотання підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Матеріали справи містять копію оскаржуваної постанови, що містить підпис про отримання такої постанови, однак за відсутності прізвища та ініціалів особи, яка проставила вказаний підпис. На користь цього свідчить і відсутність оскаржуваної постанови у позивача. Суд зауважує, що позивач заперечує факт отримання та підписання спірної постанови, інших належних та допустимих доказів того, що постанова була вручена позивачу матеріали справи не містять.

Отже, суд приходить до висновку, що за відсутності доказів вручення даної постанови позивачу, доводи позивача про поважність причин пропуску строку на звернення до суду є обґрунтованими та неспростовними, а тому строк на звернення до суду пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Також, відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищезазначені норми законодавства свідчать, що діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зміст ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1694532 від 19.03.2024 року, винесеною поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області капітаном поліції Калініченко І.В., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Як вбачається із постанови серії ЕНА № 1694532, 19.03.2024 року о 12 год. 57 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 89, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, а також не мав права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.3. «в» та п. 2.1.«а» ПДР та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Однак, фабула висунутого позивачу обвинувачення у оскаржуваній постанові не узгоджується із отриманими доказами.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем правопорушення керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії. Показання свідка спростували такі доводи відповідача.

Показаннями свідка також підтверджується, що позивач не керував транспортним засобом OpelAstra д.н.з. НОМЕР_1 19.03.2024 року в момент його зупинки в АДРЕСА_1 , за кермом перебувала інша особа.

З огляду на вищевказане, суд, за відсутності інших доказів, прийшов до висновку, що фабула постанови ЕНА № 1694532 від 19.03.2024 року не відповідає дійсним обставинам справи, внаслідок чого оскаржувана постанова містить іншу об`єктивну сторону правопорушення, якого позивачем не було вчинено, в наслідок чого позивача безпідставно притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справи "Малофєєва проти Росії" рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04; "Карелін проти Росії" рішення від 20 вересня 2016 року, заява №926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в постанові про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує їй можливість організувати ефективний захист своїх прав та інтересів.

Разом з тим, неконкретизованість обвинувачення не лише не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином здійснити захист своїх прав, але й позбавляє суд можливості належним чином перевірити твердження органу (посадової особи), який (-а) склав (-ла) протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення, зазначеного в ньому.

Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та здійснювати, виходячи із цього, кваліфікацію її дій, оскільки діючи подібним чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу судової влади, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, враховуючи, що суть правопорушення, викладена в оскаржуваній постанові не відповідає події, яка відбулась 19.03.2024, підстави для здійснення судом самостійно перекваліфікації дій позивача з однієї об`єктивної сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП на іншу об`єктивну сторону відсутні.

Вирішуючи питання щодо притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати приписи примітки до статті 126 КУпАП, за якою положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

Позивачем надано належні і допустимі докази навчання позивачем водінню транспортним засобом свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_2 , видане Рівненським міжшкільним ресурсним центром та екзаменаційний лист №. Що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за період його. навчання водінню транспортним засобом.

За наведеного, а також ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не доведена, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийняте з порушенням норм процесуального права, і за відсутності достатніх доказів про вчинення позивачем правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1694532 від 19.03.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 121-123, 143, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати причини пропуску строку на оскарження постанови ЕНА №1694532 від 19 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП поважними та поновити йому строк на оскарження вказаної постанови.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1694532 від 19 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.