Справа № 140/8901/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8901/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо надання відповіді на адвокатський запит від 25 червня 2024 року; зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит, в тому числі інформацію та копії документів, запитуваних в адвокатському запиті від 25 червня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що в рамках надання правової допомоги 03 червня 2024 року надіслала адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 щодо надання службової та медичної документації, а також матеріалів службового розслідування (якщо таке проводилося за фактом травми) відносно ОСОБА_3 . На адвокатський запит з порушенням строків їй надійшла відповідь від 23 червня 2024 року №3937/ОКП, у якій відповідач покликався на те, що витребувана інформація містить як персональні дані клієнта, так і персональні дані інших осіб, а також дані, які мають помітку (ДСК або Т), а тому Військова частина НОМЕР_1 не має відповідних повноважень передавати третім особам інформацію, яка стосується суб`єктів персональних даних, які не надали своєї згоди, а також інформації, яка містить ймовірне місцезнаходження підрозділів військової частини. Позивач 25 червня 2024 року повторно надіслала адвокатський запит на відомі електронні адреси Військової частини НОМЕР_1 , з однієї з яких вона отримала відповідь від 23 червня 2024 року №3937/ОКП на попередній запит. До запиту було додано копію згоди на обробку персональних даних ОСОБА_3 , а також зазначено, що інформація, яка може міститися у запитуваних відомостях, зокрема, щодо місця знаходження підрозділів військової частини, та інша інформація, яка становить службову чи державну таємницю, у запитуваних документах може бути прихована (видалена із примірника документа або закреслена). 25 червня 2024 року юридична служба Військової частини НОМЕР_1 підтвердила отримання вказаного запиту. Однак відповіді на адвокатський запит від 25 червня 2024 року не отримано, хоча строки на надання такої відповіді сплинули. Надалі 28 липня 2024 року ОСОБА_1 електронною поштою надіслала адвокатський запит до відповідача з вимогою проінформувати про надання відповіді на попередній запит в інтересах ОСОБА_3 від 25 червня 2024 року. Отримання цього адвокатського запиту Військовою частиною НОМЕР_1 також підтверджено шляхом надсилання зворотного листа з електронної адреси, однак і на такий запит відповідь надано не було.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на оформлений згідно з вимогами статті 24 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) адвокатський запит (долучено копії ордера про надання правничої допомоги, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також згоду на обробку персональних даних ОСОБА_3 , та підписано електронно-цифровим підписом), факт отримання якого відповідно до статті 11 Закону України 22 травня 2003 року №851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі - Закон №851-IV) відповідач підтвердив електронним листом від 25 червня 2024 року. Позивач зазначила, що без отримання інформації, запитуваної в адвокатському запиті від 25 червня 2024 року, неможливо належним чином надати правову допомогу ОСОБА_3 .

З наведених підстав позивач просила задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.31-32). В обґрунтування цієї позиції вказав, що після введення Президентом України воєнного стану Військову частину НОМЕР_1 було переведено в найвищу ступінь бойової готовності та частина у повному складі виконує завдання за призначенням в населених пунктах, на території яких ведуться або велися бойові дії. Оскільки у військової частини відсутні навіть засоби поштового зв`язку, то з метою надання своєчасної відповіді на звернення громадян було прийняте рішення відправляти відповіді з невизначених (новостворених) електронних адрес, які в свою чергу задля кібербезпеки та безпеки особового складу не використовуються постійно. Поряд з тим у відповіді Державного підприємства «Інформаційні судові системи» зазначена офіційна адреса Військової частини НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в широкому доступі відсутня. Позивач не скористалася можливістю направити запит засобами поштового зв`язку та адвокатський запит не надіслала на офіційну електронну адресу, а тому відсутні підстави для надання на нього відповіді.

У відповіді на відзив позивач підтримала доводи позову (а.с.38-39), зауваживши, що відповідач як суб`єкт владних повноважень згідно з приписами Закону України 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - №2939-VI) зобов`язаний опубліковувати поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти (інформація про яку не віднесена до інформації, що становить державну таємницю). Натомість у відповідача немає офіційного веб-сайту, а лише верифікована сторінка у соціальній мережі Фейсбук (ІНФОРМАЦІЯ_4), яка містила інформацію про електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 Також позивач звернула увагу, що відповідач електронним листом із електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 підтвердив отримання адвокатського запиту від 25 червня 2024 року. З урахуванням наведеного у позивача були правомірні очікування як щодо того, що хоча б одна з двох електронних адрес є офіційною електронною адресою відповідача, так і щодо того, що оскільки отримання адвокатського запиту підтверджено, то у встановленому законом порядку повинно бути надано відповідь.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Відповідно до ордеру серії АС №1096936 від 03 червня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги, оформленого на підставі договору про надання правової допомоги 31 травня 2024 року, адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 20 січня 2023 року №2/88-6) надає правову допомогу ОСОБА_3 у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.15).

ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 03 червня 2024 року у зв`язку із наданням правничої допомоги ОСОБА_3 , який 20 грудня 2022 року згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28 грудня 2022 року №638/8/2 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. У запиті позивач з покликанням на статті 20, 24 Закону №5076-VI просила надати копії документів (а.с.8).

Не є спірною та обставина, що на адвокатський запит ОСОБА_1 (зареєстрований 23 червня 2024 року за №5485/ОКП) відповідач направленим з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 23 червня 2024 року №3937/ОКП повідомив, що витребувана інформація містить як персональні дані ОСОБА_3 , так і персональні дані інших осіб, а також дані які мають помітку (ДСК або Т); Військова частина НОМЕР_1 не має повноважень передавати третім особам інформацію, яка стосується суб`єктів персональних даних, які не надали своєї згоди, а також інформації, яка містить ймовірне місцезнаходженні підрозділів військової частини (а.с.12-13).

25 червня 2024 року позивач повторно направила адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.14), у якому так само просила надати: копії службової та медичної характеристик на молодшого сержанта ОСОБА_3 ; копії витягів з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу у Військовій частині НОМЕР_1 відносно ОСОБА_3 за період його військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; інформацію про записи лікаря Військової частини НОМЕР_1 про первинне звернення по медичну допомогу молодшого сержанта ОСОБА_3 за період його військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ; копію акта службового розслідування та наказу про затвердження результатів службового розслідування, в разі якщо за фактом травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_3 проводилось службове розслідування. У запиті було зазначено мету отримання інформації: інформація необхідна для встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_3 , які на цей час не пов`язані із захистом Батьківщини. До адвокатського запиту було долучено копії ордера від 03 червня 2024 року серії АС №1096936 (а.с.15), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1413 (а.с.15 зворот) та згоду ОСОБА_3 на обробку персональних даних від 25 червня 2024 року (а.с.16). Адвокатський запит від 25 червня 2024 року о 16:45 разом із доданими документами був підписаний ОСОБА_2 електронним цифровим підписом та файл електронною поштою направлений на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17-18).

25 червня 2024 року о 16:46 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач отримала зворотній лист від юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 (а.с.19).

28 липня 2024 року о 19:06 позивач надіслала адвокатський запит на ті ж самі електронні адреси з проханням надати інформацію про те, чи надавалась відповідь на адвокатський запит адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 від 25 червня 2024 року, а якщо така відповідь надавалась, то надати її копію з додатками до неї та копії документів, що підтверджують її надсилання адвокату ОСОБА_1 (а.с.20).

Матеріали справи не містять реагування на вказаний запит.

Спір у цій справі виник щодо ненадання відповідачем відповіді на адвокатський запит від 25 червня 2024 року.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом №5076-VI.

Статтею 1 Закону №5076-VI визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

Стаття 24 Закону №5076-VI регламентує питання подання адвокатського запиту. Так частина перша цієї статті унормовує, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Частиною другої статті 24 Закону №5076-VI встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У силу припису частини третьої статті 24 Закону №5076-VI відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Отже, право звернення адвоката з адвокатськими запитами щодо отримання необхідної інформації, яке полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта, прямо передбачено чинним законодавством.

Держава, визначаючи захищені законом гарантії адвокатської діяльності, встановила заборону ненадання відповіді на запит адвоката, на створення перешкод у здійсненні адвокатської діяльності. Відповідно, орган, установа чи організація в межах п`ятиденного строку зобов`язана надати відповідь на адвокатський запит.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_1 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 25 червня 2024 року, до якого було додано копії ордера від 03 червня 2024 року серії АС №1096936, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1413 та згоду ОСОБА_3 на обробку персональних даних від 25 червня 2024 року.

Таким чином, адвокатський запит відповідав вимогам статті 24 Закону №5076-VI та мав би бути розглянутий у встановленому законом порядку. Однак, заперечуючи проти задоволення позовних вимог та посилаючись на Положення про Єдину базу даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб`єктів владних повноважень, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 05 січня 2011 року №5, відповідач вказав на направлення ОСОБА_1 адвокатського запиту не на офіційну електронну адресу Військової частини НОМЕР_1 .

При вирішенні спірних правовідносин суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 року №1288 визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 05 січня 2011 року №5 «Про затвердження Положення про Єдину базу даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб`єктів владних повноважень».

Натомість у постанові від 01 серпня 2023 року у справі №380/17220/21 Верховний Суд вказував, що визначення поняття «офіційна електронна адреса» чинне законодавство України не наводить.

Судом встановлено, що позивач адвокатський запит в інтересах ОСОБА_3 (з приміткою у назві файлу «повторно, із згодою на обробку персональних даних») надіслала 25 червня 2024 року Військовій частині НОМЕР_1 електронною поштою на відомі адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18). При цьому з адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 того ж дня позивач отримала зворотне повідомлення «З повагою, Юридична служба військової частини НОМЕР_1 ».

За визначенням статті 9 Закону №851-IV електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Відповідно до статті 10 Закону №851-IV відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, датою і часом відправлення електронного документа вважаються дата і час, коли відправлення електронного документа не може бути скасовано особою, яка його відправила. У разі відправлення електронного документа шляхом пересилання його на електронному носії, на якому записано цей документ, датою і часом відправлення вважаються дата і час здавання його для пересилання.

Вимоги підтвердження факту одержання документа, встановлені законодавством у випадках відправлення документів рекомендованим листом або передавання їх під розписку, не поширюються на електронні документи. У таких випадках підтвердження факту одержання електронних документів здійснюється згідно з вимогами цього Закону.

За приписами статті 11 Закону №851-IV електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, електронна комунікаційна, інформаційно-комунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства.

Матеріали справи не містять доказів оприлюдненої електронної адреси відповідача, зокрема на верифікованій сторінці у соціальній мережі Фейсбук за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4, яка ним активно ведеться.

Між тим згідно з пунктом 1.4.3 розділу ІІ Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказ Центрального управління Служби безпеки України від 23 грудня 2020 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2021 року за №52/35674), відомостями, що становлять державну таємницю є відомості про дислокацію, систему охорони, оборони, організаційно-штатну структуру, чисельність особового складу військових частин (установ) в особливий період (на воєнний час).

За обставин цієї справи юридична служба Військової частини НОМЕР_1 із електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідь на адвокатський запит від 25 червня 2024 року надіслала у той самий день позивачу повідомлення з темою: «Re: Адвокатський запит в інтересах ОСОБА_3 (повторно, із згодою на обробку персональних даних)» (а.с.19). При цьому у відзиві на позов відповідач не заперечує отримання вказаного запиту, а лише стверджує про його надсилання на неофіційну електронну адресу Військової частини НОМЕР_1 .

Поряд з вказаними обставинами суд зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 відповідь на адвокатський запит ОСОБА_1 від 03 червня 2024 року надіслала електронною поштою 24 червня 2024 року о 14:43 саме із адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Відповідач не надав доказів, що 25 червня 2024 року ця адреса не була у його використанні, а посилання на лист Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 29 липня 2024 року №3935/4/11-30-24 (а.с.35), в якому зазначена інша електронна адреса Військової частини НОМЕР_1 , суд відхиляє, оскільки відсутні відомості, що вказана у листі інша електронна адреса є єдиною, як і те, що зазначена електронна адреса станом на 25 червня 2024 року діяла чи що така адреса повідомлялася позивачу (чи є оприлюдненою офіційно).

Частиною другою статті 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, які б спростовували доводи позивача, і не доведено правомірності бездіяльності щодо надання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 від 25 червня 2024 року.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання ОСОБА_1 відповіді на адвокатський запит від 25 червня 2024 року та зобов`язання відповідача розглянути адвокатський запит від 25 червня 2024 року про надання інформації і копій документів з наданням відповіді за результатами його розгляду.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 26 серпня 2024 року №9745-8449-4899-5828, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 27).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо надання ОСОБА_1 відповіді на адвокатський запит від 25 червня 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути адвокатський запит ОСОБА_1 від 25 червня 2024 року про надання інформації і копій документів з наданням відповіді за результатами його розгляду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк