Справа № 600/5473/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

29 листопада 2024 р. м. Чернівці справа №600/5473/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить забезпечити позов шляхом заборони останньому в особі його посадових осіб, вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини, з метою проходження ним військової служби в ЗСУ, до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

В обґрунтування зазначеної заяви вказано, що заявник 22.11.2024 року пройшов військово-лікарську комісію, згідно якої встановлено ряд діагнозів, однак на підставі ст.23б, 61в, 78в - Б визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установа), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. З таким висновком ОСОБА_1 не згідний, так як перебував на стаціонарному лікуванні в медичних установах та має численні захворювання, що підпадають під кваліфікацію ст.23, 61, 78 - А непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Попри зазначене, військово-лікарська комісія визнала його придатним до військової служби, а начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 видав наказ від 22.11.2024 по особовому складу про зарахування ОСОБА_1 в команду НОМЕР_1 на відправку та вручив повістку.

У зв`язку із тим, що заявник вважає протиправним рішення ВЛК, з метою недопущення його передчасного відправлення до військової частини, останній просить вжити заходи забезпечення позову, адже, на його думку, невжиття таких заходів істотно ускладнить або взагалі унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких він має намір звернутись.

Відповідно до ч.3 ст.154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд ухвалою від 28.11.2024 призначив розгляд заяви про забезпечення позову на 29.11.2024 та витребував від ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові докази.

29.11.2024 від представника заявника ОСОБА_2 надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання у зв"язку із хворобою та просив розглянути заяву за його відсутності.

29.11.2024 на виконання вимог ухвали суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли додаткові докази, що витребовувались судом. Окрім цього, представник просив розглянути заяву про забезпечення позову за його відсутності.

За наявності зазначених обставин та у зв`язку з відсутністю виняткових обставини, які унеможливлюють розгляд заяви про забезпечення позову без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути її без проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Окрім цього, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в клопотанні зазначає, що ОСОБА_1 була вручена 22.11.2024 року повістка на відправку на 25.11.2024 року у складі команди А4808, однак останній не з"явився. Відтак військову службу станом на 28.11.2024 не проходить.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч.4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У відповідності до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову вбачається наступне.

Згідно доданих до заяви медичних документів, зокрема, витягів з історії хвороби, медичної карти, виписки стаціонарного хворого, встановлено, що заявник має захворювання неврологічного характеру, був госпіталізований в неврологічне відділення для проведення курсу лікування, діагноз: "хронічна дискогенно-вертеброгенна часторецидивуюча лівобічна попереково-крижова радикулопатія в стадії загострення із стійким вираженим корінцево-больовим та м`язово-тонічними синдромами, порушенням опорно-рухової функції....".

З доданих до заяви висновку лікаря від 22.11.2024 року та картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби слідує, що заявник проходив військово-лікарську комісію на предмет визначення ступеня придатності до військової служби, за наслідкам чого його визнано придатним до військової служби категорія Б.

Заявнику 22.11.2024 року було вручено повістку №2619 на відправку, відповідно до якої останньому належить з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 25.11.2024 року о 10:00год для відправки в команду НОМЕР_1 .

Поряд з цим, рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо визначення ступеня придатності до військової служби позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим він має намір звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм, видно, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка вважає, що є непридатною до військової служби за станом здоров`я, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

За своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується в тому числі виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії, і по усталеній судовій практиці не підлягає оскарженню, оскільки є реалізованим.

Тобто, у разі винесення такого наказу щодо ОСОБА_1 , останній набуде статусу військовослужбовця, і будь-яке рішення у цій справі не поновить його право, оскільки він перебуватиме на військовій службі і його звільнення з неї врегульовуватиметься іншими нормами законодавства.

Фактично, у разі задоволення позову у цій справі, неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову. У даному разі суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд вважає, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч.2 ст.151 КАС України, відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 153 КАС України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.8 ст.153 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі 1)неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі його посадових осіб, вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за його позовом.

3. Негайно надіслати копію ухвали про забезпечення позову ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 154, 293, 295 КАС України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.О. Кушнір