Справа № 500/6566/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/6566/24

28 листопада 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №76007643 від 22.10.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2283/24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.10.2024 позивач отримав спірну постанову, яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №500/2283/24, яке набрало законної сили 31.07.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

26.08.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/2283/24.

Постановою державного виконавця №10126/031-23 від 10.09.2024 керуючись статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

Листом від 25.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. Зокрема, поінформовано, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в справі №500/2283/24 розмір пенсії з 01.10.2024 склав 23610,00 грн. Також повідомлено про те, що нараховано доплату пенсії в сумі 62008,20 грн за період з 01.12.2019 по 30.06.2022, яка облікована в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі).

Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі: 14981,91.

Індексація базового ОСНП 2022 становить (14981,91*0.1400).

Індексація базового ОСНП 2023 (17079,38*0.1970).

Індексація базового ОСНП 2024 (18579,38*0,0796).

Таким чином, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі №500/2283/24 пенсію ОСОБА_1 встановлено без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги) станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок пенсії, тобто на 01.12.2019.

Суми пенсії, до нараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Ухвалою суду від 04.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду документу про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 18.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.

Справу визначено розглядати у письмовому провадженні суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статей 268-269 КАС України встановлено відповідачу 7-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

25.11.2024 від відповідача до суду поступив відзив разом з документами, в якому Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечує проти скасування постанови та просить відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в повному обсязі.

В заперечення вказує, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №76007643 з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

10.09.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76007643, яка боржником не оскаржувалась.

Згідно повідомлень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.09.2024, 18.10.2023 встановлено, що в результаті виконання рішення суду розмір пенсії з 01.10.2024 склав - 23610,00 грн.

Нараховано доплату пенсії в сумі 62008,20 грн за період з 01.12.2019 по 30.06.2022.

Вимогою державного виконавця від 11.10.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024 в повному обсязі (з наданням підтверджуючих документів) протягом 2 робочих днів, про, що письмово повідомити Відділ.

Перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, не надано.

З огляду на зазначене рішення Тернопільського окружного адміністративного суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024 не є виконаним в повному обсязі та належним чином.

Таким чином, на дату винесення оскаржувана постанова, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,0 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024 була прийнята відповідачем на підставах, у спосіб та в порядку, що передбачені чинним законодавством, за відсутності поважних причин для невиконання боржником судового рішення зобов`язального характеру, а тому відсутні підстави для її скасування.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №500/2283/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили 31.07.2024, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

26.08.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/2283/24 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

06.09.2024 ОСОБА_1 пред`явив вказаний виконавчий лист до виконання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконань рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

10.09.2024 керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконань рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Листом від 25.09.2024 №1900-0902-5/46992 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило Відділ про те, що рішення суду добровільно виконано в межах повноважень до відкриття провадження.

В результаті виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в справі №500/2283/24 розмір пенсії з 01.10.2024 склав 23610,00 грн, нараховано доплату пенсії в сумі 62008,20 грн за період з 01.12.2019 по 30.06.2022.

Вимогою виконавця від 11.10.2024 №12103/03.1-23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024 в повному обсязі (з наданням підтверджуючих документів) протягом 2 робочих днів, про, що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконань рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Надати перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

18.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області направило відповідачу повідомлення "Про надання інформації" №1900-0902-5/51073 аналогічного змісту листу від 25.09.2024 №1900-0902-5/46992 про добровільне виконання судового рішення від 28.05.2024 у справі №500/2283/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В результаті виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в справі №500/2283/24 розмір пенсії з 01.10.2024 склав 23610,00 грн, нараховано доплату пенсії в сумі 62008,20 грн за період з 01.12.2019 по 30.06.2022.

Виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з датою набрання ними законної сили включно по 20 вересня 2020 року.

22.10.2024 старшим державним виконавцем за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2283/24 від 26.08.2024 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом та вимог державного виконавця винесено постанову ВП №76007643 про накладення штрафу на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Так, предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (накладення штрафу) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до наведених вище правових норм, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Тобто, надаючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, слід з`ясувати часові межі, в яких боржник повинен був вчинити певні дії (за виконавчим листом), і яка причина невиконання судового рішення у встановлений йому строк.

У цьому контексті варто зауважити, що сам лише сам факт невиконання судового рішення у визначений строк, без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, не може вважатися підставою для притягнення до відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Тобто постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин боржник повинен надати державному виконавцю достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно боржником свідомо не виконано належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як зазначалося вище, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 в справі №500/2283/24 позивач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

З протоколу перерахунку пенсії по інвалідності позивача (пенсійна справа №-МВС) на підставі рішення суду видно, що підсумок пенсії (з надбавками) 26446,88 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.10.2024 розмір пенсії - 23610,00 грн.

Також повідомлено про нарахування доплати пенсії в сумі 62008,20 грн за період з 01.12.2019 по 30.06.2022, яка облікована в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі).

Суд не погоджується з твердженням представника позивача, що невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів через поважні причини, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення з поважних причин, оскільки в даному випадку судове рішення не виконано в частині перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром.

Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Як слідує з матеріалів справи відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.10.2024 - 23610,00 грн, хоча підсумок пенсії (з надбавками) склав 26446,88 грн.

Судом враховано, що поважними в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Однак під час розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що позивачем не виконано рішення суду у повному обсязі без поважних причин, а саме в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, позивачем проведено такий перерахунок пенсії з 01.12.2019 з урахуванням максимального розміру пенсії з 01.10.2024 - 23610,00 грн.

При цьому предметом розгляду адміністративної справи №500/2283/24 було саме обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час проведення перерахунку з 01 грудня 2019 року, а зобов`язальна частина рішення містила початкову дату проведення перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії без часового обмеження в майбутньому.

Однак, здійснюючи відповідний перерахунок, позивач з 01.10.2024 виплачує пенсію стягувачу з обмеженням її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, пенсію і надалі обмежено максимальним розміром, жодних доказів, які б свідчили про перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, суду не надано.

Також позивачем не зазначено поважних причин нездійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, не зазначено діючої норми, яка б дозволяла обмежити пенсію максимальним розміром та, відповідно, не надано суду жодних доказів, що підтверджували об`єктивну неможливість виконання такого перерахунку.

Водночас суд зазначає, що з часу прийняття Тернопільським окружним адміністративним судом рішення по справі №500/2283/24 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром, не зазнало змін, а тому позивач мав виконувати рішення суду так, як було зобов`язано його резолютивною частиною.

Таким чином вказані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поважних причин невиконання судового рішення у справі №500/2283/24, а тому оскаржувана постанова у ВП №76007643 від 22.10.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн є законною та скасуванню не підлягає.

У рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п.1 ст.1 Першого протоколу.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 (№67534/01).

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 22.10.2024 у ВП №76007643 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 28 листопада 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76019, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.