Справа № 140/13333/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/13333/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Волинській області, Управління) звернулося із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ) про скасування постанови державного виконавця Трофимюка П.В. від 18.10.2024 у ВП №74710983 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення виконано добровільно повністю в межах покладених зобов`язань до відкриття виконавчого провадження. Також вказує, що при винесенні постанови про накладення штрафу від 18.10.2024 не враховані обставини, а саме: різні нормативно правові акти, які встановлюють розрахункову величину, яка застосовується при обчисленні розміру щомісячного підвищення до пенсії згідно зі статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що державний виконавець ОСОБА_1 був повідомлений листом Управління від 16.09.2024 №0300-0307-5/54442.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.24).

У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскільки територіальним органом Пенсійного фонду України проігноровано висновки суду у справі №140/34018/23, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». З наведених підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити (а.с.25-26).

В судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.41).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №140/34018/23 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено частково. Суд, зокрема, зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області провести з 10.11.2023 нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору.

Рішення суду набрало законної сили 13.01.2024.

13.02.2024 Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_2 виконавчий лист №6467/2024 у справі №140/13333/24 для виконання судового рішення в зобов`язальній частині.

11.04.2024 державним виконавцем Відділу Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74710983 з виконання виконавчого листа №6467/2024, виданого Волинським окружним адміністративним судом 13.02.2024, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.11 зворот-12).

Управління листом від 22.04.2024 №0300-0306-5/24190 повідомило відповідача, що заборгованість в сумі 1232560 грн, нарахована за період з 10.11.2023 по 31.01.2024, внесена до Реєстру судових рішень для її погашення. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.02.2024 виплата доплати до пенсії ОСОБА_2 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією. У зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом №6467/2024 виконавче провадження №74710983 від 11.04.2024 підлягає закінченню (а.с.7).

Державним виконавцем Відділу направлено позивачу вимогу від 05.09.2024 №19441 про надання копії розрахунку поточної пенсії ОСОБА_2 (а.с.10).

У відповідь на вимогу позивач надіслав лист від 16.09.2024 №0300-0307-5/54442 тотожного змісту з попереднім та долучив довідку про обрахунок боргу і розпорядження про перерахунок пенсії (а.с.13-14).

18.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 у справі №140/34018/23, оскільки з 01.01.2024 підвищення до пенсії встановлено у розмірі двох мінімальних заробітних плат для соціальних виплат 3200 грн, а не у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01.01.2024 (3028,00 х 2 = 6056) (а.с.16 зворот-17), яку позивач оскаржив в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 та враховується судом при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову про накладення штрафу від 18.10.2024, відповідач виходив з того, що як вбачається з розрахунку пенсії ОСОБА_2 , Управлінням встановлено з 01.01.2024 підвищення до пенсії щомісячно у розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», зокрема за грудень місяць 2023 року пенсія їй нараховувалась з надбавками в розмірі 7726,81 грн (доплата по ст.39 5368,00 грн), а після підвищення з січня календарного 2024 року доплата здійснювалась у розмірі двох мінімальних заробітних плат для соціальних виплат 3200 (1600х2) грн, а не у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01.01.2024 (3028,00 х 2 = 6056) (а.с.11).

Так, зі змісту рішення про перерахунок пенсії №98 (виконане 23.01.2024) слідує, що на виконання рішення суду у справі №140/34018/23 від 13.12.2023 ОСОБА_2 проведено нарахування підвищення до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») з 10.11.2023 по 31.12.2023 у розмірі 5368,00 грн, з 01.01.2024 - у розмірі 3200,00 грн (а.с.15).

Отже, з вказаного рішення позивача вбачається, що розмір щомісячного підвищення до пенсії у 2023 році визначено відповідно до рішення суду (два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2023 року, 2684,00 грн х 2 = 5368,00 грн), проте з 01.01.2024 Управління визначило розмір підвищення всупереч резолютивній частині рішення, виходячи із двох мінімальних заробітних плат, визначених Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» (1600,00 грн х 2 = 3200,00 грн).

Отже, з 01.01.2024 ГУ ПФУ у Волинській області не виконало рішення суду у спосіб, встановлений судом. Докази належного виконання рішення суду у встановлений виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження строк позивачем не надано.

Як видно з матеріалів справи, вже після накладення штрафу згідно з оскаржуваною постановою від 18.10.2024, боржник ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 07.11.2024 №98 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_2 та здійснив нарахування підвищення до пенсії у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2024, в сумі 6054,00 грн (а.с.18-21).

Отже, з наданих доказів слідує, що на момент прийняття постанови про накладення штрафу (18.10.2024) ГУ ПФУ у Волинській області неналежно виконало судове рішення.

Оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду у спосіб, встановлений судом, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду, зокрема, до прийняття постанови від 18.10.2024 ВП №74710983 про накладення штрафу, не знаходять підтвердження.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність винесення постанови про накладення штрафу від 18.10.2024 ВП №74710983.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Управління, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій