Справа № 520/8045/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 р. Справа № 520/8045/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 520/8045/20

за позовом ОСОБА_1

до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/8045/20 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 18.04.2024 у справі № 520/8045/20, заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у місячний строк після набрання чинності ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/8045/20. У задоволенні решти заяви позивача, поданої у згідно ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/8045/20 відмовлено.

30.04.2024 на адресу суду надійшов звіт суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду від 19.07.2021 у справі № 520/8045/20.

ОСОБА_1 через функціонал "Електронний суд" звернувся до суду з заявою, в якій просив суд прийняти рішення за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду з урахуванням наданих доказів невиконання рішення суду суб`єктом владних повноважень. Також заявник просив суд накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, начальника ГУ ПФУ в Харківській області, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказані заяви обґрунтовані тим, що твердження відповідача про виконання рішення у справі № 520/8045/20 не відповідає дійсності, враховуючи інформацію, яка повідомлена ГУ ПФУ в Харківській області у звіті від 30.04.2024, сформованим на виконання вимог суду у справі № 520/8045/20, а саме: суму перерахованої пенсії в період з 01.01.2018 до 30.06.2021 не виплачено; в період з 01.07.2021 пенсію не перераховано.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про прийняття рішення за наслідками розгляду звіту про виконання рішення у справі № 520/8045/20 залишив без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання рішення суду у справі № 520/8045/20 - залишив без задоволення.

Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що визначений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 520/8045/20 період перерахунку не обмежується в часі 30.06.2021, як це вбачається зі Звіту, отже висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено необхідності повторної оцінки звіту ГУ ПФУ в Харківській області, не відповідає обставинам справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311, ст. 312 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наданого ГУ ПФУ в Харківській області звіту про виконання рішення суду, відповідачем, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №520/8045/20, нараховано різницю в пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 в розмірі 45688 гривень 44 копійки.

Нараховану за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 різницю в пенсії в розмірі 45688,44 грн. включено до переліку отримувачів виплат за минулий період, виплату якої провадиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 10.11.2021 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території».

В листопаді 2022 року суму в розмірі 530,00 грн., в грудні 2022 року - 2,18 грн., в липні 2023 року - 557,32 грн., в вересні 2023 року - 2093 грн., в жовтні 2023 - 1303,00 грн., в листопаді 2023 року - 4,10 грн., в грудні 2023 року - 0,62 грн. внесено до виплатної відомості та профінансовано.

Залишок невиплачених коштів складає 41198 гривень 22 копійки.

Станом на квітень поточного року бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено і на цей час діє тимчасовий розпис доходів та видатків головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на II квартал 2024, затверджений наказом Пенсійного фонду України від 28 березня 2024 № 32.

Для виконання рішення суду по зазначеній справі в повному обсязі головним управлінням 25.04.2024 № 2000-0508-5/68602 зроблено запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 в сумі 41198 гривень 22 копійки.

Згідно вищезазначеного наказу видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на II квартал 2024 року не передбачено. Станом на квітень 2024 року погашена заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили, по 19.09.2020 включно.

Тобто, рішення суду від 19.07.2021 у справі №520/8045/20 не виконане в частині виплати заборгованості недоплаченої частини пенсії позивача в розмірі 41198 гривень 22 копійки.

Залишаючи без задоволення заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення та нарахував різницю в пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 в розмірі 45688 гривень 44 копійки, виплата якої буде проводитись у порядку черговості при виділенні відповідного фінансування, а черговість здійснення виплат визначається в залежності від дати набрання рішенням суду законної сили.

За висновком суду, нездійснення суб`єктом владних повноважень у даному конкретному випадку виплати боргу за рішенням суду у справі №520/8045/2020 не є доказом умисного та свідомого невиконання судового рішення, оскільки відсутність фізичної змоги провести грошовий платіж через неотримання відповідних цільових асигнувань та через відсутність вільного обсягу фінансових ресурсів, не може бути кваліфіковано у якості невиконання судового рішення без поважних причин.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, обставини часткового виконання судового рішення, а також особливості нормативно-правового регулювання правовідносин в частині нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено необхідності повторної оцінки звіту ГУ ПФУ в Харківській області по даній справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності з резолютивною частиною рішення.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю, позивач посилався на те, що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі та належним чином, а саме:

- суму перерахованої пенсії в період з 01.01.2018 до 30.06.2021 не виплачено;

- за період з 01.07.2021 пенсію не перераховано.

Залишаючи без задоволення заяву позивача, суд надав оцінку обставинам, за яких ГУПФУ в Харківській області не було здійснено виплату позивачу нарахованої, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №520/8045/20, різниці в пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 в розмірі 45688,44 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінку доводам позивача стосовно обмеження періоду перерахунку датою - 30.06.2021.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №520/8045/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.

Тобто, у вказаному судовому рішенні визначено лише дату, з якої ГУПФУ в Харківській області зобов`язано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80 % та не обмежено її кінцевим періодом або строком.

Визначаючи характер цієї виплати колегія суддів враховує, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що з самого визначення поняття пенсія випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.

У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії, яка має виплачуватись постійно один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Але у разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку соціальних та пенсійних виплат орган влади повинен діяти відповідно до чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.

Згідно усталеної судової практики (постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 №21-239а11, від 19.03.2013 №21-53а13, від 05.11.2013 №21-293а13, від 07.07.2014 №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Відтак, враховуючи, що у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №520/8045/20 не визначено кінцевої дати періоду, протягом якого відповідачу необхідно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 % грошового забезпечення, то здійснення таких виплат повинно продовжуватись до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення позивача.

Зі змісту поданого відповідачем звіту встановлено, що перерахунок пенсії на виконання судового рішення по справі 520/8045/20 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу за період з 01.01.2018 по 30.06.2021. Про обставини, що стали підставою для обмеження перерахунку пенсії ОСОБА_1 вказаною датою відповідач у поданому звіті суд не повідомив та вказані обставини не були з`ясовані судом першої інстанції.

Доказів того, що починаючи з 01.07.2021 пенсія позивачу була нарахована та виплачена в розмірі 80 % грошового забезпечення або, що в умовах пенсійного забезпечення позивача відбулись відповідні зміни, матеріали справи не містять.

Колегія суддів наголошує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Необхідно зауважити, що норми ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 26.09.2024 обставини виконання (невиконання) судового рішення в частині, що стосується перерахунку та виплати пенсії позивачу в розмірі 80 % грошового забезпечення після 30.06.2021, суд першої інстанції не дослідив та належу оцінку їм не надав, незважаючи на доводи позивача, викладені у заяві.

Колегія суддів наголошує на тому, що, дійсно, встановлення судового контролю, є правом а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст. 382 КАС України.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України, саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Із набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, помилковими та передчасними.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового та передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стосовно вимоги позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат колегія суддів зазначає, що, зважаючи на положення ст. 139 КАС України, вказане питання може бути вирішене судом за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 по суті, у випадку ухвалення позитивного судового рішення. Постанова суду апеляційної інстанції про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви позивача не є судовим рішенням, ухваленням якого завершується розгляд порушених у заяві питань, а тому підстави для розподілу судових витрат та стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, пов`язаних із розглядом поданої заяви, відсутні. У випадках передачі справи для продовження розгляду розподіл судового збору у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює адміністративний суд, який ухвалює рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 по справі № 520/8045/20 - скасувати.

Справу № 520/8045/20 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова