Справа № 160/17994/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/17994/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року в адміністративній справі №160/17994/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, з 24.06.2022 р. по 10.11.2022 р.;

- зобов`язано Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, з 24.06.2022 р. по 10.11.2022 р.;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;.

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в розмірі 496,20 грн;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Дніпровського держаного університету внутрішніх справ, в якій заявник просив суд відстрочити виконання виконавчого провадження № 74222318.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у задоволенні заяви Дніпровського державного університету внутрішніх справ про відстрочення виконання рішення суду у справі № 160/17994/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та хобов`язати вчинити певні дії - відмовити.

Дніпровський державний університет внутрішніх справ, не погодившись з ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву та відстрочити виконання виконавчого провадження від 21.02.2024 року № 74222318.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що заявник просить розстрочити виконання рішення суду у зв`язку з відсутністю фінансування, передбаченого для виконання судових рішень.

На підтвердження наведених обставин, до матеріалів справи надано:

- довідку від 28.06.2024 року щодо асигнувань загального фонду за КВЕД 2800, згідно з якою, станом на 01.06.2024 року залишок асигнувань загального фонду за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» склав 23 692,20 грн;

- довідку від 08.04.2024 року, згідно з якою, для здійснення виплат додаткової винагороди поліцейським університету відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 в 2022 році кошти надходили на рахунок університету по КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення» із резервного фонду державного бюджету відповідно до розпорядження КМУ УКраїни, а саме: від 22.03.2022 № 235-р, від 29.04.2022 № 341-р, від 03.06.2022 № 442. Залшок нерозподілених осигнувань, який утоврився на рахунку університету в кінці року був відкликаний Міністерством внутрішніх справ.

ВІдмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду належних доказів, які б свідчили про те, що ним вживалися будь-які заходи, направлені на виконання даного судового рішення, зокрема, до цього часу заявником жодної суми на погашення боргу стягувачу не перераховано.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За місто ч.ч. 1,2 ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Колегія суддів зазначає, що стаття 378 КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку дискреційні повноваження, які він реалізує за власними переконаннями, вирішувати питання про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та, які є підставою для відстрочки/розстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, тяжке захворювання фізичної особи, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відстрочка/розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Із заяви відповідача вбачається, що Дніпровський державний університет внутрішніх справ фактично ухиляється від виконання рішення суду, з огляду на те, що станом на 01.06.2024 року залишок асигнувань загального фонду за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» склав 23 692,20 грн, однак вказані кошти не було перераховано на часткове виконання судового рішення.

Крім того, з часу набрання судовим рішенням у справі № 160/17994/22 законної сили - 01.04.2024, жодних дій щодо подання до КМУ інформації з питання наявності заборгованості за рішенням суду у цій справі, про необхідність надання якої зазначає апелянт, до матеріалів справи та до апеляційної скарги не надано.

Отже, заявником не вчинено жодних активних дій щодо фактичного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду у справі № 160/17994/22, а доводи заяви про відстрочення виконання судового рішення не містять об`єктивних обставин, які перешкоджають його виконанню.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що відсутність коштів не є підставою для відстрочення виконання судового рішення, так як у особи виникає певне право, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, апелянтом не наведено.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року в адміністративній справі №160/17994/22 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року в адміністративній справі №160/17994/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак