Справа № 591/7937/24
Суддя: Ніколаєнко О. О.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7937/24
Провадження № 2-а/591/97/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Ніколаєнко О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Суми справу № 591/7937/24 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Король Миколи Ігоровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Король Миколи Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕНА № 2741056 від 02.08.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позовна заява мотивована тим, що винесена постанова є необґрунтованою, винесеною без наявності складу адміністративного правопорушення, з порушенням процедури розгляду справи, без зазначення належним чином назви та наявності технічного засобу відеофіксацїї, на який фіксувалося правопорушення, а, отже, є такою, що не відповідає нормам КУпАП.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.08.2024 року відкрито провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву.

11.09.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити з наступних підстав. Під час зупинки транспортного засобу NEOPLAN (номерний знак (PL) WU166R) позивач був не пристебнутий ременем безпеки, у інспектора були наявні достатні підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, а транспортний засіб є знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. При цьому, саме існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції на підставі статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» права на реалізацію повноважень вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Вказує, що постанову у справі про адміністративне правопорушення було оголошено позивачу негайно після закінчення розгляду справи. Відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірних постанов грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування. Отже, відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, а доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи.

У поданій відповіді на відзив позивач зазначає, що у доданому до відзиву на позовну заяву відеозаписі видно, що він був пристебнутий паском безпеки, що в черговий раз доказує, що інспектором була винесена неправомірна постанова. Окрім того, на долученому до відзиву відеозапису міститься лише спілкування поліцейського з ним, коли він перебував у транспортному засобі, при цьому доказів того, що він керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем безпеки, відеозапис не містить, що виключає його відповідальність, яка передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП. Отже, відповідач не надав доказів вчинення ним адміністративного правопорушення і не довів факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого цією статтею.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.08.2024 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Король Миколою Ігоровичем складено постанову серія ЕНА № 2741056 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно тексту вказаної постанови, 02.08.2024 року о 18-14 год. АД МО6 236КМ водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП України (а. с. 3 а).

Пункт 2.3 «в» ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач заперечує факт керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, вказує, що коли до нього підійшов працівник поліції він був пристебнутий ременем безпеки і зняв його лише коли йому запропонували вийти для складання протоколу.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування твердження позивача та підтвердження наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Водночас, ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що сама по собі оскаржувана постанова не може бути єдиним і переконливим доказом вчинення позивачем того правопорушення, про яке в ній йдеться, оскільки в матеріалах даної справи відсутні належні і допустимі докази, у сукупності яких суд мав би встановити беззаперечний факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Тобто, оскаржувана позивачем постанова складена на припущеннях відповідача, що свідчить про її протиправність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки крім оскаржуваної постанови матеріали справи не містять жодного іншого доказу.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Отже, оскільки жодних доказів передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, відповідачем суду не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та задоволення його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду із даною позовною заявою.

Керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,136,139, 211, 220,241-246,250,271,286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Король Миколи Ігоровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 2741056 від 02.08.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Король Миколою Ігоровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко