Справа № 200/7484/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Справа№200/7484/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 13.09.2024 №55 щодо відмови в перерахунку пенсії;

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.03.2024 з урахуванням довідок про заробітну плату роботи в Росії за періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення суду відповідач розглянув заяву позивача щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату роботи в Росії за періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019. Однак, рішенням від 13.09.2024 №55 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із припинення з 01.03.2023 Росією участі в Угоді від 13.03.1992. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його право на отримання належного розміру пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 200/7484/24, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії. Отже після припинення участі України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах визначених Законом № 1058. З огляду на вищевикладене, після розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про відмову у здійсненні перерахунку від 13.09.2024 № 55. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі відмовлено.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.05.2024 року у справі №200/2219/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.03.2024, із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням правових висновків суду.

На виконання рішення суду відповідачем розглянуто заяву позивача від 01.03.2024 року про перерахунок пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2024 року №55 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки при повторному розгляді заяви від 01.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 надано довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, видана ЗАО «Газстроресурс», з 01.05.1994 по 31.05.1995 та з 01.11.2003 по 30.04.2005, видана «Державним архівом соціально-політичної історії Тюменської області», з 01.01.2019 по 31.12.2019, видана «ГазЕнергоСтрой», видані установами, які розташовані на території Російської Федерації. У зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсій громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058. На підставі викладеного прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії щодо врахування заробітної плати з липня 2000 року для обчислення пенсії, оскільки довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання перерахунку пенсії позивача на підставі довідок про заробітну плату, які видані установами, розташованими на території Російської Федерації, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та непідтвердження довідок первинними документами.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (п. 2.10 Порядку).

Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 року у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 року у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а та від 05 березня 2020 року у справі №539/3234/16-а.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 та була чинною станом на дату призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення було встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно довідок про заробітну плату № 82 видану ЗАО "Газстройресурс", №С-3096 від 04.07.2017 видану «Державним архівом соціально-політичної історії Тюменської області», №12/0402/1799 від 14.07.2021 видану Відділом по справам архівів адміністрації міста Новий Уренгой, №33 від 20.05.2014 видану ООО «Спецгазсервіс», №142 від 28.07.2016 видану ООО «Уренгойгорстроймонтаж», №313 від 25.03.2021 видану ООО «Газенергострой», за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019, позивачу нараховувалась заробітна плата.

Зазначені довідки містять примітку про те, що страхові внески до Пенсійного фонду РФ нараховувались і виплачувались.

Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних довідок, відповідачем суду не надано. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності окремих документів, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці, нарахування, обчислення і сплату страхових внесків тощо.

Проте відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності довідок про заробітну плату, натомість відмовлено у зарахуванні заробітної плати визначеної у таких довідках.

Крім того, неможливість направлення запитів до пенсійного органу Російської Федерації з метою перевірки довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, виданих установами та підприємствами Російської Федерації, у зв`язку з припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не може бути підставою для обмеження особи у реалізації права на належний розмір пенсійного забезпечення.

Таким чином, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні заробітку позивача для перерахунку пенсії, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім цього, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання належного розміру пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії в належному розмірі не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди. Також, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у призначенні/перерахунку пенсії за період роботи у РФ.

А отже, спірне рішення від 13.09.2024 року №55 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, а також те, що доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних довідок відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області при обчисленні розміру пенсії позивача протиправно не зараховано заробітну плату за періоди роботи в Росії з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2024 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, із врахуванням заробітної плати за періоди роботи в Росії з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.09.2024 року №55 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.03.2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із врахуванням заробітної плати за періоди роботи в Росії з 01.07.2000 по 31.12.2003, з 01.04.2004 по 01.07.2004, з 01.09.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 30.04.2005, з 01.01.2006 по 31.03.2014, з 01.05.2014 по 31.03.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2016, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Судове рішення складено та підписано 29 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко