Справа № 160/25568/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/173345 від 23.08.2024 р., щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії періодів роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р. у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області:
- з 03 липня 2024 року зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р.
- з 03 липня 2024 р. обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020 р., 2021 р., 2022 роки, із зарахуванням у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р., та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків пенсійного органу щодо застосування під час призначення пенсії за віком показників середньої заробітньої плати за період первісного призначення пенсії за вислугою років. Крім того, позивач вважає необгрунтованим незастосування кратності під час розрахунку стажу роботи в протитуберкульозному закладі з 2004 року.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Представником відповідача було подано до суду копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 21.09.2020 по 19.12.2023 отримувала пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ). Згідно заяви від 03.01.2024 виплату пенсії призупинено з 20.12.2023 у зв`язку з працевлаштуванням по спеціальності.
01 липня 2024 року позивачу виповнилось 60 років.
02 липня 2024 року позивач звернулася до відповідача через портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, що підтверджується заявою про призначення пенсії встановленого зразка № 485 від 03.07.2024р. та роздруківкою з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо прийняття до розгляду заяви про призначення пенсії (оригінали у відповідача).
До поданої через портал заяви були додані: паспорт (оригінал у позивача), РНОКПП (оригінал у позивача), свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 (оригінал у позивача), диплом НОМЕР_3 (оригінал у позивача), трудова книжка НОМЕР_4 (оригінал у позивача), довідка № 2429 від 15.05.2024 (оригінал у позивача), довідка № 382 від 28.05.2024 (оригінал у позивача),довідка з супровідним листом № 1123-ДН-24 від 29.05.2024 (оригінали у позивача),довідка № 1005/24 від 13.06.2024 (оригінал у позивача),витяг із розпорядження № 13-КП від 19.03.2024 (оригінал у роботодавця), сертифікат № 1567 (оригінал у позивача), сертифікат № 146 (оригінал у позивача), довідка за реквізитами (оригінал у позивача).
1. Зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1983 по 26.06.1990, періоди роботи з 03.09.1982 по 28.08.1982, з 04.10.1988 по 07.11.1988, з 01.08.1990 по 30.06.1994, з 01.07.1994 по 19.10.1994, з 19.10.1994 по 16.01.1995, з 19.05.1995 по 01.07.1995, з 13.12.1995 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 28.02.2019,3 15.04.2019 по 03.12.2019, з 03.09.2021 по16.06.2022,з 20.12.2023 по 24.04.2024, період отримання допомоги по безробіттю з 19.12.2019 по 13.09.2020;
2. Зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком, згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 з 13.12.1995 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 24.04.2024, згідно довідки № 1005/24 від 13.06.2024, виданої КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР.
3. З 03 липня 2024 року призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022, 2023 роки.
Рішенням відповідача від 11 липня 2024 року № 75 здійснено переведення позивача з пенсії за вислугою років на пенсію за віком з 03.07.2024. При цьому страховий стаж позивача склав 45 років 10 місяців 19 днів, коефіцієнт страхового стажу склав 0,45833, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 1,98530, що підтверджується зазначеним рішенням № 75 від 11.07.2024, випискою про періоди страхового стажу та заробітної плати.

З виписки про заробітну плату для обчислення пенсії позивач дізналася, що при обчисленні їй пенсії за віком відповідачем було взято середню заробітну плату за 3 попередні роки (за 2014, 2015, 2016 роки) у розмірі 3764,40 грн., збільшений на коефіцієнт 2,, що становить 7994,47 грн., замість середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021, 2022 та 2023 роки, що передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та становить 13559,41 грн. з наступного розрахунку: (14308,46 грн. за 2023 рік + 13376,21 грн. за 2022 рік + 12993,56 грн. за 2021 рік)/3 = 13559,41 грн.

Окрім того у відповіді № 43579-30214/А-01/8-0400/24 від 02 серпня 2024 року відповідач зазначив:

«...Розмір пенсії обчислено, виходячи із загального страхового стажу, зарахованого по 31.03.2024 року, який складає 45 років 10 місяців 19 днів, в тому числі відповідно до статті 60 Закону №1788 в подвійному розмірі зараховано періоди роботи з 19.05.1995 по 01.07.1995, з 13.12.1995 по 31.12.2003 року. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає - 0,45833...

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197 та 1,0796 з 01.03.2024 року складає 7994,47 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 = 7994,47).

Відповідно середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, склав 15871,42 грн. (7994,47 грн. х 1,98530)...

...До спеціального стажу відповідно до статті 60 Закону № 1788 зараховано періоди з

19.05.1995 по 01.07.1995, з 13.12.1995 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 31.03.2024...».

При цьому, як вбачається з виписки про періоди страхового стажу для обчислення пенсії періоди роботи позивача з 19.05.1995 по 01.07.1995 та з 13.12.1995 по 31.12.2003 в КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР зараховані для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі, а періоди роботи з 01.01.2004, а саме: з 01.01.2004 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 24.04.2024 зараховані у одинарному розмірі, замість подвійного, що є порушенням вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У графі «кратність» навпроти цих періодів роботи стоїть цифра «1». Це значить, шо ці періоди роботи зараховані відповідачем в одинарному розмірі. Графи «страх.стаж в одинар.» та «страх.стаж з урах.кр.» однакові.

Саме тому, до відповідача направлено адвокатський запит № 14/08-А від 14.08.2024, відповідно до якого представник позивача просила надати наступну інформацію: на якій підставі періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 24.04.2024 в КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР не зараховані до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком, згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповіддю № 0400-010307-8/173345 від 23 серпня 2024 року відповідач повідомив:

«...Відповідно до статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота, зокрема, у протитуберкульозних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію.

Враховуючи вищевикладене, періоди роботи з 01.01.2004 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 31.03.2024 зараховано до загального страхового стажу заявниці в одинарному розмірі».

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 року (справа № 211/1898/17) та 10.07.2018 року (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачу у 2020 році була призначена пенсія за вислугу років в пільговому обчисленні, призначена згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, що обрахована відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулась у 2024 році вперше.

Судом встановлено, що на підставі заяви позивача від 02.07.2024 року її переведено з пенсії за вислугу років, призначену їй у 2020 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством, (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.10.2018 (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа № 185/860/17).

Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

Закон № 1058-ІV застосовувався виключно із метою обчислення розміру призначеної позивачу у 2020 році пенсії, вид якої визначався Законом № 1788-ХІІ.

Отже, при призначенні позивачу 02.07.2024 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з частиною 2 статті 40 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 577/2457/17 (провадження № К/9901/19962/18).

Щодо вимоги зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком, згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналіз положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 за №909.

Спільним листом від 29.12.2005 за № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, туберкульозні диспансери, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Записами трудової книжки НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_2 працювала:

з 13.12.1995 по 23.01.2007 (11 років 1 місяць 11 днів) лікарем-стажистом зі спеціальності фтизіатра, дільничним лікарем-фтизіатром диспансерного відділення, в «Горбубдиспансер № 2» , перейменовано в КЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2»;

з 01.06.2007 по 19.02.2019 (11 років 8 місяців 19 днів) лікарем-фтизіатром диспансерного відділення, лікарем-фтизіатром фтизіатричного відділення № 1, завідувачем диспансерного відділення лікаря-фтизіатра, лікарем-фтизіатром відділення легеневого туберкульозу № 4, лікарем-фтизіатром диспансерного відділення № 1, лікарем-статистом-лікаря-стажиста інформаційно-аналітичного кабінету дільничного диспансерного відділення № 1, лікарем-фтизіатром диспансерно-поліклінічного відділення № 4 в ОКЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2», перейменовано КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, далі КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР;

з 21.02.2019 по 28.02.2019 (8 днів) лікарем-статистом інформаційно- аналітичного кабінету в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР;

з 20.12.2023 по 24.04.2024 (4 місяці 4 дні) лікарем-фтизіатром диспансерного поліклінічного відділення № 4 (лікарем-фтизіатром фтизіатричного амбулаторно- поліклінічного відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, реорганізовано в КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР.

Окрім того, довідкою №1005/24 від 13.06.2024, видана КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день у «Гортубдиспансер № 2», перейменовано в КЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2», далі ОКЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 2», перейменовано КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, далі КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, реорганізовано в КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР:

за період з 13 грудня 1995року (наказ № 91к від 13.12.1995 р.) по 28 липня 1997 року працювала на посаді лікаря-стажиста зв спеціальності фтизіатрія;

за період з 29 липня 1997 року (наказ № 34к від 29.07.1997 р.) по 14 січня 1998 року працювала на посаді дільничного лікаря-фтизіатра диспансерного відділення;

за період з 15 січня 1998 року (наказ № 1к від 15.01.1998 р.) по 15 серпня 1999 року працювала на посаді дільничного лікаря- фтизіатра фтизіатричного відділення № 1;

за період з 16 серпня 1999 року (наказ № 45к від 16.08.1999 р.) по 23 січня2007 року (наказ № 5к від 23.01.2007 р.) працювала на посаді дільничного лікаря-фтизіатра диспансерного відділення;

за період з 19 вересня 2008 року (наказ № 66к від 19.09.2008 р.) по 12 лютого 2009 року працювала на посаді завідувача диспансерним відділенням лікаря- фтизіатра;

за період з 13 лютого 2009 року (наказ № 15к від 13.02.2009 р.) по ЗО листопада 2009 року працювала на посаді лікаря-фтизіатра відділення легеневого туберкульозу № 1;

за період з 01 грудня 2009 року (наказ № 108к від 01.12.2009 р.) по 11 березня 2010 року працювала виконуючою обов`язки завідувача відділення легеневого туберкульозу № 4;

за період з 12 березня 2010 року (наказ № 16к від 12.03.2010 р.) по 06 лютого 2012 року працювала на посаді завідувача відділення легеневого туберкульозу № 4;

за період з 07 лютого 2012 року (наказ № 12к від 07.02.2012 р.) по 19 лютого 2019 року (наказ № 47к від 19.02.2019 р.) працювала на посаді дільничного лікаря- фтизіатра диспансерного відділення № 1;

за період з 21 лютого 2019 року (наказ № 9-к від 20.02.2019 р.) по 28 лютого 2019 року (наказ № 10-к від 27.02.2019 р.) працювала на посаді лікаря-статиста- лікаря-стажиста інформаційно-аналітичного кабінету дільничного диспансерного відділення № 1;

за період з 20 грудня 2023року (наказ № 291-ос від 15.12.2023 р.) по 24 квітня 2024 року (наказ № 153-Кр-Т від 22.04.2024 р.) працювала на посаді лікаря- фтизіатра диспансерно-поліклінічного відділення № 4.

Посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно зі статтею 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, суд відхиляє, з огляду на таке.

За змістом пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, суд наголошує, що редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час і стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 11.12.2018 у справі №310/385/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд наголошує, що колізія норм Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стосується обрахунку стажу роботи в подвійному розмірі на певних посадах, не відповідає принципу правової визначеності, а судова практика не дає однозначної відповіді на питання, пов`язані із застосуванням цих правових норм.

У рішенні в справі "Щокін проти України" (п. 49) ЄСПЛ вказав, що верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та і передбачуваності в його застосуванні.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивач, який працював на такій посаді, що за положенням норми ст. 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» дає право на подвійний обрахунок стажу роботу, мав законні сподівання на певні пільги. Неврахування вказаної норми зводить нанівець такі очікування та позбавляє особу будь-яких пільг, які були запропоновані державою з огляду на характер роботи, пов`язаний з певним ризиком для здоров`я людини.

Позбавлення позивача такого права є для неї непередбачуваним, невиправданим втручанням в її майнові права, а тому воно порушено з боку відповідача та підлягає захисту.

З огляду на викладене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку стажу позивача протиправно не зараховано до страхового стажу позивача у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком, згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 23.01.2007, з 01.06.2007 по 19.02.2019, з 21.02.2019 по 28.02.2019, з 20.12.2023 по 24.04.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 КАС України, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №43579-30214/А-01/8-0400/24 від 02.08.2024 р., щодо відмови у обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2021, 2022, 2023 роки.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/173345 від 23.08.2024 р., щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії періодів роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р. у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 03 липня 2024 року зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 03 липня 2024 р. обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020 р., 2021 р., 2022 роки, із зарахуванням у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.01.2004 р. по 23.01.2007 р., з 01.06.2007 р. по 19.02.2019 р., з 21.02.2019 р. по 28.02.2019 р., з 20.12.2023 р. по 24.04.2024 р., та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька