Справа № 120/11666/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 р. Справа № 120/11666/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

04.09.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Чернілевської Р.В., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправними дій відповідача, що полягають у неврахуванні доходів, отриманих позивачкою на території російської федерації у періоди: з 14.07.2000 по 31.12.2000 в ТОВ "Елдіам"; з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон"; з 01.12.2002 по 06.07.2005 в ЗАТ "Руіз Даймондс";

- зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 23.05.2022 з урахуванням: довідки ТОВ "Елдіам" б/н від 29.12.2000 про заробітну плату за 2000 рік; довідки ТОВ "Шарон" б/н від 29.11.2002 про заробітну плату за період з січня 2001 року по листопад 2002 року; довідки ЗАТ "Руіз Даймондс" б/н від 25.03.2008 про заробітну плату за період з грудня 2002 року по липень 2005 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2022 у справі № 120/6059/22 пенсійним органом було призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.05.2022, однак при розрахунку розміру пенсії не враховано суми заробітної плати за спірні періоди роботи позивачки.

Ухвалою суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує на те, що рішенням суду від 23.09.2022 у справі № 120/6059/22 визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 27.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу позивачки відповідні періоди роботи та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах.

На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначено позивачці пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.05.2022.

Разом з тим позивачка не зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку призначеної пенсії та не надавалась відмова у здійсненні такого перерахунку. Адвокатський запит, який подавався представником позивачки, стосувався не перерахунку пенсії, а отримання розрахунку пенсії та відповідних довідок про заробітну плату позивачки, був задоволений з наданням відповіді та копій витребуваних документів, але водночас не замінює подання офіційної заяви, оскільки не є формальною підставою для проведення перерахунку.

Таким чином, відповідач стверджує, що він не надавав відмови у перерахунку пенсії позивачки на основі отриманих довідок про заробітну плату, а тому вимоги позивачки є безпідставними, оскільки відсутній сам факт оскарження рішення або дій, які б свідчили про відмову у задоволенні відповідного звернення позивачки.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив таке.

20.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 2).

За результатами розгляду звернення вказаним Головним управлінням прийняло рішення від 27.06.2022 № 28, яким позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом про його оскарження.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2022 у справі № 120/6059/22, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного від 04.01.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 27.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді огранувальника алмазів в діаманти з 01.01.1992 по 13.07.2000 в ДП "Вінницький завод "Кристал"; з 14.07.2000 по 31.12.2000 в ТОВ "Єлдіам"; з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон"; з 01.12.2002 по 06.07.2005 в ЗАТ "Руіз Даймондс". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.05.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області виконало рішення суду та призначило позивачці пільгову пенсію з 23.05.2022.

Як зазначає представник позивачки, розмір пенсії, яку було призначено позивачці за результатами опрацювання рішення про призначення пенсії, свідчить про ймовірне неврахування суми її заробітної плати за спірні періоди роботи, адже фактично сума пенсії набагато менша за ту, яка б мала бути нарахована та виплачена позивачці з урахуванням спеціального (пільгового) стажу та вказівок, викладених в рішенні суду від 23.09.2022.

Відтак, з метою з`ясування всіх обставин, 20.05.2024 адвокатом позивачки на адресу відповідача було направлено адвокатський запит з проханням надати розрахунок пенсії ОСОБА_1 та довідки про заробітну плату позивачки за відповідні періоди роботи.

Листом № 8492-7010/Ф-02/8-0200/24 від 13.06.2024 відповідач надав на вимогу адвоката копії довідок з електронної пенсійної справи позивачки, видані: ТОВ "Елдіам" про заробітну плату без номера від 29.12.2000, ЗАТ "Руіз Даймондс" про заробітну плату без номера від 25.03.2008, ТОВ "Шарон" про заробітну платну плату без номера від 29.11.2002.

Також відповідач надав розрахунок пенсії позивачки з 01.03.2024 з додатками щодо враховано стажу та заробітної плати.

Позивачка вважає протиправними дії відповідача, які полягають у неврахуванні отримуваної нею заробітної плати на підприємствах, що розташовані на території російської федерації при розрахунку розміру пенсії, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Преамбулою Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

В силу приписів статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату, виданих у порядку встановленому законодавством, а за період після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Так, згідно з пп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Отже, згідно з нормами чинного пенсійного законодавства довідка про заробітну плату є необхідним документом для призначення/перерахунку пенсії. При цьому обов`язок особи, яка звертається за пенсією, полягає у наданні такої довідки пенсійному органу разом з відповідною заявою. Водночас вказана особа не несе відповідальності за зміст довідки, яка видається підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, або їх правонаступниками чи архівними установами.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів..

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, але отримала відмову.

Рішенням суду від 23.09.2022 у справі № 120/6059/22 відповідне рішення було скасоване, при цьому Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді огранувальника алмазів в діаманти з 01.01.1992 по 13.07.2000 в ДП "Вінницький завод "Кристал", з 14.07.2000 по 31.12.2000 в ТОВ "Єлдіам", з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон", з 01.12.2002 по 06.07.2005 в ЗАТ "Руіз Даймондс" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.05.2022.

При цьому суд звертає увагу на те, що вищезазначеним судовим рішенням на Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області покладено чіткий обов`язок, який не передбачає врахування довідки ТОВ "Елдіам" б/н від 29.12.2000 про заробітну плату за 2000 рік, довідки ТОВ "Шарон" б/н від 29.11.2002 про заробітну плату за період з січня 2001 року по листопад 2002 року та довідки ЗАТ "Руіз Даймондс" б/н від 25.03.2008 про заробітну плату за період з грудня 2002 року.

Відповідним рішенням суду зобов`язано призначити позивачці пільгову пенсію з 23.05.2022, зарахувавши до її спеціального (пільгового) стажу роботи конкретні періоди.

Крім того, обов`язок вчинити вказані дії (прийняти рішення) судом покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області.

На виконання рішення суду від 23.09.2022 у справі № 120/6059/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області позивачці ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.05.2022.

Позивачка, вочевидь, погодилася з повнотою та належністю виконання рішення суду, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження нею рішень, дій чи бездіяльності, вчинених боржником-суб`єктом владних повноважень в процесі виконання судового рішення.

Разом з тим під час розгляду справи не встановлено факту звернення позивачки чи її представника до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у визначеному законодавством порядку щодо проведення перерахунку призначеної пенсії та, відповідно, факту надання зазначеним Головним управлінням відмови у проведенні такого перерахунку.

Щодо листа за № 8492-7010/Ф-02/8-0200/24 від 13.06.2024, то такий був підготовлений у відповідь на адвокатський запит представника позивачки від 20.05.2024 про надання інформації та документів з пенсійної справи ОСОБА_1 .

При цьому, як можна побачити зі змісту вказаного листа, відповідач задовольнив вимогу адвоката та надав витребувані копії довідок про заробітну плату, виданих ТОВ "Елдіам" від 29.12.2000, ЗАТ "Руіз Даймондс" від 25.03.2008 та ЗАТ "Шарон" від 29.11.2002, а також розрахунок пенсії позивачки.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не відмовляло у проведенні перерахунку пенсії позивачки на підставі поданих довідок та навіть не розглядало питання щодо такого перерахунку через відсутність офіційної заяви про це. Тобто позивачка не виконала необхідних дій в адміністративній процедурі, що робить її позовні вимоги передчасними і такими, що не можуть бути задоволені.

Верховний Суд у постанові від 16.02.2021 у справі № 320/950/19 вказав на те, що згідно з нормами ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Водночас обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб, за загальним правилом, є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист, зазвичай, має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 440/3862/18, де також закцентовано на тому, що для відновлення права, порушеного суб`єктом владних повноважень, особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. При цьому порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Крім того, досліджуючи підстави для звернення до суду з адміністративним позовом, у постанові від 01.09.2022 у справі № 990/46/22 Велика Пала Верховного Суду зазначила, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Порушення має бути реальним та стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт його бездіяльності та констатувати її протиправний характер внаслідок порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (див., серед іншого постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19).

Водночас у вже згаданій вище постанові № 320/950/19 від 16.02.2021 Верховний Суд виснував, що умовою розгляду судом питання про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів такою бездіяльністю. Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 360/1193/17.

З огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено, а стороною позивача не доведено факту неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у врахуванні довідок про заробітну плату позивачки за періоди з 14.07.2000 по 31.12.2000 в ТОВ "Елдіам", з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон" та з 01.12.2002 по 06.07.2005 в ЗАТ "Руіз Даймондс", правові та фактичні підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

При цьому суд враховує, що представництво інтересів позивача здійснює адвокат, який відповідно до закону наділений комплексом професійних прав для забезпечення надання клієнту правничої допомоги, зокрема, але не виключно: правом звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; представляти права і законні інтереси осіб, які потребують безоплатної вторинної правничої допомоги, у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; запитувати і отримувати документи та інші матеріали або їх копії, необхідні у зв`язку з наданням безоплатної вторинної правничої допомоги в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; збирати відомості з метою використання їх під час захисту прав і законних інтересів осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги; ознайомлюватися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях з необхідними для забезпечення ефективного правового захисту документами, крім тих, що є державною таємницею тощо (стаття 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", стаття 25 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу").

Відповідно до положень статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази та аргументи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивачка немає права на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Чернілевська Руслана Віталіївна (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 29.11.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович