Справа № 730/1148/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 730/1148/24 Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Луговець
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Коренко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та позивача ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейського ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Міщенка В`ячеслава Миколайовича, про визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, визнання протиправними дій поліцейського при складанні постанов про адміністративні правопорушення ЕНА №2873713, ЕНА №2873752, ЕНА №2873670,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Борзнянський районний суд Чернігівської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач-1), поліцейського ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Міщенка В`ячеслава Миколайовича (далі - відповідач-2) про визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, визнання протиправними дій поліцейського при складанні 20 серпня 2024 року постанов про адміністративне правопорушення: ЕНА №2873713; ЕНА №2873752; ЕНА №2873670.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову поліцейського ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Міщенка В`ячеслава Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2873670 від 20 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень - скасовано й справу про адміністративне правопорушення закрито. У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 605,60 гривень судового збору.

Не погодившись з рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року в частині задоволення позовних вимог, представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (надалі - апелянт-1) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт-1 зазначає, що якщо під час розгляду справи в суді з`ясувалися обставини, які не були відомі та не могли бути відомі 20 серпня 2024 року про наявність у позивача прав на керування транспортними засобами категорії «А1»; «А». На думку апелянта-1, за наведених обставин та наданих поліцейським об`ємом доступу до документів громадян України, суддя першої інстанції мав всі підстави у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавати протиправною оспорювану постанову, а скасувати її та направити справу на новий розгляд до ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Не погодившись з рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 (надалі - апелянт-2) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт-2 зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що відповідачами було порушено процедуру розгляду справ при притягненні його до адміністративної відповідальності (не роз`яснено право користування юридичною допомогою адвоката). На думку апелянта-2 відеозапис 20 серпня 2024 року вівся поліцейськими не постійно, а вибірково. Також, ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції з порушенням вимог законодавства вилучили у нього мопед, оскільки акт про вилучення транспортного засобу ними не складався. Також в рішенні суду першої інстанції суддя роз`яснив право подачі апеляційної скарги, але не роз`яснив процедуру.

Представником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 прийнято з дотриманням вимог законодавства.

Представником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності та просить задовольнити апеляційну скаргу відповідача у повному обсязі, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, заперечував проти апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що 20 серпня 2024 року по вул. Пантелеймона Куліша 142 у м. Борзна нарядом ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області був зупинений мопед марки «VIPER», без державних номерних знаків, яким керувала особа чоловічої статі без мотошолома.

На місці зупинки мопеда чоловік, який керував ним, відмовився повідомляти свої персональні данні (дані про особу) і надавати посвідчення водія та документи на зазначений транспортний засіб.

Свою відмову у наданні документів та відомостей про себе пояснив тим, що мопед не є механічним транспортним засобом, керування ним не потребує наявності водійського посвідчення, обов`язку пред`явлення на вимогу поліцейського документів на мопед у нього не має, як і не має обов`язку керувати мопедом у мотошоломі, заявивши поліцейським, що його права захищені висновками Венеціанської комісії та Віденською Конвенцією.

Поліцейськими ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП на місці зупинки за допомогою третіх осіб та бази даних МВС, було встановлено особу водія мопеда. Ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно бази даних ІПНП «Цунамі» має водійське посвідчення НОМЕР_1 з відкритими категоріями «В» та «С» від 09 січня 2004 року. Інформація щодо наявності права на керування транспортними засобами категорій «А1» або «А» в базі даних ІПНП «Цунамі» була відсутня.

Поліцейським ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшим сержантом поліції Міщенком В`ячеславом Миколайовичем 20 серпня 2024 року прийнято постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративних стягнень по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі:

- серії ЕНА №2873670, - за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 3400 гривень за те, що він порушив підпункт «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), оскільки 20 серпня 2024 року о 12:10:33 год у місті Борзна по вул. П.Куліша, 142, керував мопедом марки «VIPER», б/н, без власника, не маючи права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

- серії ЕНА №2873713, - за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він порушив підпункт «г» пункт 2.3 ПДР, оскільки 20 серпня 2024 року о 12:14:30 год у місті Борзна по вул. П.Куліша, 142, водій керував мопедом марки «VIPER», б/н, без власника, без мотошолома;

- серії НОМЕР_2 , - за частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 850 гривень за те, що він порушив пункт 30.1 ПДР, оскільки 20 серпня 2024 року о 12:18:34 год у місті Борзна по вул. П.Куліша, 142, керував мопедом марки «VIPER», б/н, без власника, вказаний транспортний засіб не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Вважаючи постанови серії ЕНА №2873713, ЕНА №2873752, ЕНА №2873670 протиправними, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а відповідно до пункту 2.13 ПДР мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт належить до категорії транспортних засобів «А1».

Відповідно до частини другої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, передбачена відповідальність у виді штрафу у в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В матеріалах справи міститься копія посвідчення водія НОМЕР_3 , яким підтверджується право позивача ОСОБА_1 з 14 вересня 1994 року на керування транспортними засобами категорії «А1» або «А» (а.с.13), що узгоджується з довідкою Борзнянського СТК ТСОУ №18 від 29 серпня 2024 року (а.с.12). Судом першої інстанції фіктивність отримання ОСОБА_1 даного офіційного документа у передбаченому законом порядку не встановлена.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зауважує, що неможливість відповідача по своїх інформаційних базах достеменно встановити зазначені відомості не може бути поставлена у провину позивачу ОСОБА_1 та слугувати підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що непред`явлення ОСОБА_1 працівнику поліції посвідчення водія могло містити склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте дане правопорушення не було предметом розгляду даної справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а суд не повинен перебирати на себе повноваження працівників поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо скасування постанови серії ЕНА №2873670 від 20 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо посилання апелянта-1 на виниклі під час розгляду справи в суді першої інстанції обставини, які не були відомі працівникам поліції 20 серпня 2024 року про наявність у позивача ОСОБА_1 прав на керування транспортними засобами категорії «А1» або «А», в зв`язку з чим, на думку представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції повинен був не визнавати протиправною оспорювану постанову серії ЕНА №2873670, а скасувати її та направити справу на новий розгляд до ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.

Представником Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 26 вересня 2024 року подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву з додатками, в якому не заявлено клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи і не повідомлено суд, що відповідачу не відомо про наявність у позивача ОСОБА_1 прав на керування транспортними засобами категорій «А1» або «А» (додатки до позовної заяви).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно підпункту «г» пункту 2.3 ПДР водій механічного транспортного засобу під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до частини п`ятої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно пункту 30.1 ПДР власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» №586-VI від 24 вересня 2008 року з 01 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів, що також корелюється з положеннями статті 34 Закону України «Про дорожній рух».

Абзацами чотирнадцятим та двадцять другим пункту 1.10 ПДР визначено, що мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до частини шостої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку адміністративна відповідальність настає у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що факт керування незареєстрованим у встановленому законом порядку мопедом (придбаний позивачем у 2008 році) та без мотошолома не заперечується самим позивачем та підтверджується відеозаписами з бодікамери поліцейського (а.с.58), що свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог підпункту «г» пункту 2.3, пункту 30.1 ПДР - відповідно, ознак адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою, шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищезазначені порушення водієм ПДР слугували підставою для працівника поліції для зупинки керованого позивачем мопеда, що відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду досліджено відеозаписи та встановлено, що після зупинки водія мопеда поліцейський ОСОБА_3 представився, на вимогу водія пред`явив документ, що підтверджує статус службової особи працівника поліції, вказав на порушення, які стали причиною для зупинки, забезпечив водію реалізацію його прав, і ОСОБА_1 зазначив про обізнаність з ними, повідомив за якими статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення проводиться розгляд справ про адміністративні правопорушення, оголосив винесені постанови, від підписання яких водій відмовився.

Проаналізувавши матеріали справи і норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в діях поліцейських під час зупинення транспортного засобу (мопеду) відсутні порушення прав позивача при фіксації правопорушень ОСОБА_1 , передбачених частинами п`ятою та шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому з відеозаписів вбачається, що позивач ОСОБА_1 з моменту зупинення здійснював сперечку з поліцейським, відмовився назвати свої анкетні дані та надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії й реєстраційні документи на керований ним мопед, вів себе нетактовно, періодично комусь телефонував, проте не клопотав про забезпечення надання йому правової допомоги при розгляді адміністративної справи.

На відеозаписах з бодікамери поліцейського, який вівся безперервно й відображає всі обставини, необхідні для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративних правопорушень, процедура розгляду справ, - чітко зафіксовано, як поліцейський попереджає водія про можливість тимчасового затримання мопеда в разі ненадання документів, підтверджуючих право власності чи користування. На вказане попередження ОСОБА_1 не реагує, продовжуючи наполягати на своїй суб`єктивній позиції щодо відсутності в його діях порушень ПДР. Після розгляду правопорушень за частиною п`ятою і шостою статті 121, частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівник поліції проводить тимчасове затримання мопеда та доставку його на спецмайданчик до місцевого відділу поліції, про що складає відповідний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, від підписання якого водій ОСОБА_1 відмовляється. Вказані дії поліцейського відповідали вимогам статті 2652 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях не заперечує обставин керування незареєстрованим у встановленому законом порядку мопедом й без мотошолома, а також наданий відеозапис з місця події, які в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є належними й допустимими доказами в справах про адміністративні правопорушення, на підставі яких відповідачем і були винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою і шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою відповідача серії ЕНА №2873713 від 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а постановою серії ЕНА №2873752 від 20 серпня 2024 року - за частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Разом з тим, згідно статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 20 серпня 2024 року вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядалися одночасно в той же день, - 20 серпня 2024 року, однією і тією ж посадовою особою, - старшим сержантом поліції Міщенком В.М. , який притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за два правопорушення, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і за кожне окремо наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 510 та 850 гривень, відповідно, чим не дотримався вимог статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як до позивача підлягало застосуванню одне з них, а саме: за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку постанова серії ЕНА №2873713 від 20 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 гривень підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Щодо посилання апелянта-2 на те, що працівниками поліції з порушенням вимог законодавства у нього було вилучено мопед (не складався відповідний акт про вилучення транспортного засобу), колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що в матеріалах справи міститься акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.56), складений в присутності позивача. Це підтверджується і наданим відповідачем відеозаписом, що в свою чергу спростовує твердження ОСОБА_1 про відсутність такого акту.

Щодо посилання апелянта-2 на те, що суддею першої інстанції не роз`яснено йому право подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу позивача, що згідно статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а не через суд першої інстанції, як вважає позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши постанову відповідача ЕНА №2873713 від 20 серпня 2024 року в частині призначеного покарання, а в іншій частині рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року - змінити.

Постанову поліцейського ВП №3 (м. Борзна) Ніжинського РУП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Міщенка В`ячеслава Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2873713 від 20 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень - скасувати в частині призначеного покарання.

В іншій частині рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак