Справа № 280/3568/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3568/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року

у адміністративній справі № 280/3568/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року задоволено адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» та визнано протиправними і скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №255/32-00-04-01-02-01-00196204 від 01.04.2024, яким до Приватного акціонерного товариства «Український графіт» за платежем «ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 112 200,00 грн., а також стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 3028 грн. 00 коп.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що є, відповідно до ст.317 КАС України, підставою для його скасування в частині задоволених позовних вимог оскільки під час камеральної перевірки ПрАТ «Український Графіт» встановлено та в ході судового розгляду не спростовано порушення позивачем податкового законодавства при декларуванні за грудень 2023 року, а саме, вимог: абз. б) п.187.1 ст.187, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України порядку 2.1 Декларації «Операції з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою» внаслідок заниження показника за листопад 2023р. на суму 2 593 488 грн. та завищення показника за грудень 2023 р. на суму 140 902 грн.; а також п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.3, п.12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», внаслідок не складення та не реєстрації ПрАТ «Український Графіт» в Єдиному реєстрі податкових накладних у законодавчо встановлений термін податкових накладних за листопад, грудень 2023 року та по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою згідно оформлених митних декларацій за листопад 2023 року на суму 25 826 654,16 грн. та за грудень 2023 року на суму 33 745 493,33 грн., що зафіксовано в Акті камеральної перевірки від 20.02.2024 № 145/32-00-04-01-02-01-00196204, складеного за результатом перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2023 року.

На спростування посилання суду першої інстанції на безпідставність висновків контролюючого органу про те, що платником податків не складено та не зареєстровано податкові накладні по операціям з вивозу товарів за межі митної території України, відповідач в апеляційній скарзі наголошує, що аналізом відображення показників даних податкової звітності з податку на додану вартість від 22.01.2024 № з урахуванням уточнюючого розрахунку від 07.02.2024 № за грудень 2023 року встановлено відхилення між даними платника та даними перевірки по операціях з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою (рядок 2.1 Декларації з податку на додану вартість) за листопад, грудень 2023 року, що звітний (податковий період) сума поставки (операції з вивезення товарів за межі митної території України) відображена платником у р. 2 декларації, але за даними перевірки частка у складі загальної суми обсягів поставок за листопад 2023 року складала 23 233 166, 25 826 654, 27.4, а за грудень 2023 року - 33 886 395, 33 745 493, 37.7 з урахуванням чого, посилаючись на пункти 1, 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 грудня 2022 року № 463), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289, відповідач вказує на заниження позивачем показника р.2.1 Декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року на суму 2 593 488 грн. та завищення показника р.2.1 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 140 902 грн., що призвело до заниження/завищення податкових зобов`язань (р.9 Декларації з податку на додану вартість) за грудень 2023 року та не вплинуло на розрахунки з бюджетом.

Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що перевіркою було встановлено, а судом першої інстанції не узято до уваги, що ПрАТ «Укрграфіт» за листопад, грудень 2023 року не було складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у законодавчо встановлений термін податкові накладні та/або розрахунки коригувань по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою, згідно оформлених митних декларацій за листопад 2023 року на суму 25 826 654,16 грн. та за грудень 2023 року на суму 33 745 493,33 грн.

Посилаючись на положення п.187.1 ст.187 і п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, відповідач акцентує увагу на тому, що при експортi товарiв за подібних (як у цій справі) умов датою виникнення податкового зобов`язання з податку на додану вартість є дата оформлення митної декларацiї, яка вiдображає завершення процедури митного оформлення експортної операцiї, що визначається за фактом поставлення посадовою особою митного органу на всiх аркушах такої декларацiї вiдбитка особистої номерної печатки, та засвiдчує факт перетинання митного кордону України, а в разi електронного декларування - за фактом засвiдчення електронним цифровим пiдписом посадової особи митного органу електронної митної декларацiї, пiсля перетворення її у вiзуальну форму. При цьому, повiдомлення про фактичне вивезення товарiв за межi митної територiї України має мiстити вiдомостi про кiлькiсть та номери у митнiй декларацiї товарiв, вивезених за межi митної територiї України, дату їх фактичного вивезення, а у разi митного оформлення товарiв за електронною митною декларацiєю - також вiдомостi про номер митної декларацiї. Тобто, відповідач вказує, що повiдомлення про фактичне вивезення товарiв за межi митної територiї України не є самостiйним документом, а по сутi є довiдкою, яка може бути додана до митної декларацiї, і згідно з абз.4 п.201.10 ст.201 ПКУ, податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наголошуючи на положеннях пунктів 3, 8, 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.01.2016 за №137/28267 та пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідач вказує, що ПрАТ «Укрграфіт» за листопад, грудень 2023 року на дату виникнення податкового зобов`язання не складено та не зареєстровано у законодавчо встановлений термін в «Єдиному реєстрі податкових накладних» податкові накладні по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою, згідно оформлених митних декларацій у листопаді, грудні 2023 року у кількості 33 штук, що судом першої інстанції не було враховано у даному випадку внаслідок неправильного тлумачення норм матеріального права та не було з`ясування всіх обставин по справі, що призвело і до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає доводи відповідача безпідставними та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке вважає цілком законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників учасників по справі, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справи підтверджено, що предметом спору у цій справі є питання правомірності/неправомірності податкового повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №255/32-00-04-01-02-01-00196204 від 01.04.2024, яким до Приватного акціонерного товариства «Український графіт» за платежем «ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 112 200,00 грн., яке було винесено на підставі Акту перевірки №145/32-00-04-01-02-01-00196204 від 20.02.2024, складеного за результатом проведеної контролюючим органом камеральної перевірки ПрАТ «Український графіт» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2023 року.

Як з`ясовано судом, у висновках Акту перевірки №145/32-00-04-01-02-01-00196204 від 20.02.2024 зазначено: «…Камеральною перевіркою не встановлено арифметичних та методологічних порушень ПрАТ «Український Графіт» в частині нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточних рахунок платника податку за грудень 2023 року. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2023 року, встановлено порушення ПрАТ «Український Графіт»: 1. абз. б) п.187.1 ст.187, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України по рядку 2.1 Декларації «Операції з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою» встановлено заниження показника за листопад 2023 року на суму 2593488 грн. та завищення показника за грудень 2023 року на суму 140902 гривні. 2. п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.3, п.12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», ПрАТ «Український Графіт» за листопад, грудень 2023 року не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у законодавчо встановлений термін податкові накладні по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою згідно оформлених митних декларацій за листопад 2023 року на суму 25826654,16 грн. та за грудень 2023 року на суму 33745493,33 гривні. Відповідальність передбачена абз.4 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України…», що стало підставою для детельної перевірки судом першої інстанції як розрахунку штрафних санкцій, який є Додатком до податкового повідомлення-рішення №255/32-00-04-01-02-01-00196204 від 01.04.2024, так і долучених до матеріалів адміністративної справи письмових доказів: Реєстру експортних митних декларацій ПрАТ «Укрграфіт» (код за ) за листопад, грудень 2023 року (Операції з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою), які є Додатком №1 до Акту перевірки №145/32-00-04-01-02-01-00196204 від 20.02.2024; Податкової декларації з податку на додану вартість ПрАТ «Український Графіт» за грудень 2023 року з Додатком №1, №2, №3, №4, №5, №6; Реєстр ВМД за грудень 2023р. до рядку 2 Декларації з ПДВ; Уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (звітний (податковий) період лютий 2024 року; звітного (податкового) періоду, що уточнюється грудень 2023 року) з Додатком №6 до Податкової декларації з податку на додану вартість; Інформації з Електронного кабінету платника; митних декларацій; податкових накладних; податкової декларації з податку на додану вартість ПрАТ «Український Графіт» за листопад 2023 року з Додатком №1, №2, №5; Реєстру ВМД за Листопад 2023р. до рядку 2 Декларації з ПДВ; податкової декларації з податку на додану вартість ПрАТ «Український Графіт» за січень 2024 року з Додатком №1, №2, №5, №6; Реєстру ВМД за Січень 2024р. до рядку 2 Декларації з ПДВ; Інформації з Веб-порталу Єдине Вікно; податкової декларації з податку на додану вартість ПрАТ «Український Графіт» за червень 2023 року з Додатком №1, №2, №3, №4, №5; реєстру ВМД за червень 2023р. до рядку 2 Декларації з ПДВ; Акту Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС від 10.08.2016 за №70/28-04-14-00/00196204 «Про результати планової виїзної перевірки ПАТ «Український графіт», , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.03.2016р.»; Довідки Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 03.10.2019 за №3/28-10-51-07/00196204 «Про результати документальної позапланової перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ГРАФІТ» (ЄДРЮОФОП 00196204) з питань декларування суми від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень за липень 2019 року»; переліку експортних операцій ПрАТ «Укрграфіт» в розрізі митних декларацій за червень-липень 2019р. (Додаток 3.2); реєстрів ВМД за Липень 2019р. до рядку 2 Декларації з ПДВ; листа Державної податкової служби України від 26.10.2012 за №4322/0/61-12/15-3115; Лист Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників від 03.12.2015 за №26416/10/28-10-06-11; розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.01.2000 за №38-р; наказ Міністерства економіки України від 13.07.2023 за №8147 «Про визначення ПрАТ «Укрграфіт» критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період»; Статуту ПрАТ «Український графіт» (нова (дев`ята) редакція); та інших документів.

Оскільки між сторонами спір у цій справі виник лише щодо застосування норм права до спірних правовідносин, судом першої інстанції при вирішенні по суті заявлених позивачем вимог, з урахуванням наявних у справі письмових доказів було обґрунтовано проаналізовано положення: Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан; п.187.1 ст.187, п.195.1 ст.195, п.201.1 п.201.10 ст.201, абз.4 п.120-1.2 ст.120-1, п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України; ч.5 ст.255 Митного кодексу України; пунктів 16, 30, 32 «Положення про митні декларації», затвердженого 21.05.2012 постановою Кабінету Міністрів України №450 (надалі «Положення про митні декларації»); пунктів 3, 9-15, 19 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого 31.12.2015 наказом Міністерства фінансів України №1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267 (надалі «Порядок заповнення податкової накладної»), з урахуванням наведених та інших норм права, а також враховуючи наведені в Акті перевірки №145/32-00-04-01-02-01-00196204 від 20.02.2024 висновки про те, що «…при перевірці операцій щодо вивезення товарів за межі митної території України на порушення п.187.1 ст.187, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України, п. 1, 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 грудня 2022 року №463), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016р. за №159/28289, встановлено заниження показника р.2.1 Декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року на суму 2593488 грн та завищення показника р.2.1 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 140902 грн, що не призвело до заниження/завищення податкових зобов`язань (р. 9 Декларації з податку па додану вартість) за грудень 2023 року та не вплинуло на розрахунки з бюджетом…» та на інші фактичні обставини справи суд першої інстанції правильно погодився з твердженнями позивача про те, що факт перетинання товаром митного кордону України підтверджується повідомленням про фактичне вивезення товарів за межі митної території України разом з митною декларацією, оформленою у встановленому порядку, а митна декларація сама по собі не може підтверджувати факт вивезення товарів за межі митного кордону України і не містить такого реквізиту як дата фактичного вивезення.

Оскільки, позивачем за листопад, грудень 2023 року на дату виникнення податкового зобов`язання складено та зареєстровано у законодавчо встановлений термін в «Єдиному реєстрі податкових накладних» податкові накладні по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою, згідно оформлених митних декларацій у листопаді, грудні 2023 року у кількості 33 штук (за листопад 2023 року на суму 25826654 грн. 16 коп. та за грудень 2023 року на суму 33745493 грн. 33 коп.), а відповідачем не надано до суду доказів відмови у реєстрації в «Єдиному реєстрі податкових накладних» податкових накладних по операціям з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою, згідно оформлених митних декларацій у листопаді, грудні 2023 року у кількості 33 штук суд першої інстанції обґрунтовано спираючись на положення пунктів 89 та 90 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, які доповнено Законом України №2876-IX від 12.01.2023 «Про внесення змін до розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України» та на п.11 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а також виходячи з приписів ч.1 ст.58 Конституції України, дійшов правильних висновків, що контролюючий орган при прийнятті 01.04.2024 податкового повідомлення-рішення №255/32-00-04-01-02-01-00196204 повинен був застосувати до позивача штраф виключно згідно з приписами п.89 та п.90 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Виходячи з того, що відповідач під час проведення перевірки та складання податкового повідомлення-рішення №255/32-00-04-01-02-01-00196204 від 01.04.2024 повинен був керуватися саме п.89 та п.90 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, які є пріоритетними у застосуванні у період воєнного стану порівняно із нормами ст.ст.201, 120-1 та п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, та з урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд першої інстанції повно та об`єктивно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності дійшов законного та обґрунтованого висновку у цій справі про не правомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення №255/32-00-04-01-02-01-00196204 від 01.04.2024, яке підлягає скасуванню, як такого, що винесене без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не спростовують висновки суду першої інстанції про задоволення вимог позивача у цій справі.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун