Справа № 140/10072/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10072/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент захисту національної державності Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань припинення доступу ФОП ОСОБА_1 до Єдиного комплексу інформаційних систем (далі ЄКІС) Укртрансбезпеки, протокол від 29.08.2024 №9, яке затверджене наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.09.2024 №723.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням припинено доступ ФОП ОСОБА_1 до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці. Підставою для прийняття даного рішення стали лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 22.05.2024 №14/4/1-7821, лист від 31.05.2024 №14/4/1-8320 та лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №05.3/41990-24-Вих, згідно яких встановлено факт порушення водієм ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (далі Правила №57), строків перебування за кордоном більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону. З даним рішенням позивач не погоджується, оскільки йому не було відомо, що відносно нього вирішується питання про припинення доступу до системи ЄКІС. Жодних запитів, листів (тощо) від Державної служби України з безпеки на транспорті чи інших державних чи правоохоронних органів щодо факту незаконного перетину кордону водіями, які були працевлаштовані у нього, на його адресу не надходило. З листами, які в результаті стали підставою для ухвалення рішення про припинення доступу до ЄКІС, позивача не ознайомлювали.

Позивач зауважує, що при вирішені питання щодо припинення доступу до ЄКІС необхідно враховувати системність вчинення порушень, скільки часу водій був працевлаштований, характеристику тощо. Також варто дослідити питання вини самого перевізника за фактами неповернення водіїв на територію України, що в свою чергу Укртрансбезпекою не було зроблено, оскільки вирішення питання про застосування до позивача такої санкції, як припинення доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки прийнято без його участі та без повідомлення про виявлені порушення (дату вчинення порушення, тощо). Відтак, позивач вважає, що під час винесення оскаржуваного рішення не дотримано процедуру розгляду справи, не надано можливості подати заперечення та скористатися правовою допомогою адвоката. Більше того, в пункті 2-9 Правил № 57 вказано про можливість, а не обов`язок припинення доступу до ЄКІС, тобто дана норма не є імперативною, яка б прямо наказувала правила поведінки. При цьому, можливість припинення доступу автомобільним перевізникам до ЄКІС створена як інструмент впливу на перевізників, які у період дії воєнного стану були причетні до організації каналів переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон. У той же час, позивач вказує, що по водіях, які не повернулись у визначений законом термін на територію України, ним було повідомлено правоохоронні органи.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 вказує, що до 20.08.2024 ліцензіат користувався Єдиною інформаційно-аналітичною системою, а після 20.08.2024 було затверджено таке поняття, як Єдиний комплекс інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті (ЄКІС). Відмінність між системою, яку використовував перевізник у своїй господарській цільності підтверджує факт того, що за можливі порушення, які виникли до 20.08.2024 неможливо застосовувати до ліцензіата - суб`єкта господарювання таку санкцію, як припинення доступу до Єдиного комплексу інформаційних систем, оскільки ліцензіат користувався та вносив всю інформацію щодо перетину кордону водіями в Єдину інформаційно-аналітичну систему, що є відмінною від ЄКІС.

Позивач звертає увагу, що він є економічно активним підприємцем та забезпечує роботою 317 осіб. В базі електронного кабінету перевізника зареєстровано 469 транспортних засоби. Щомісяця ФОП ОСОБА_1 сплачує податків та інших обов`язкових платежів на 1 090 500,00 грн. Більше того, позивач зауважує, що між ним та іншими суб`єктами господарювання укладено низку договорів на виконання перевезень вантажів (як внутрішні перевезення, так і міжнародні). Припинення доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки позбавляє позивача можливості здійснювати господарську діяльність згідно укладених контрактів, також можливості утримувати та надавати роботу особам, які у нього працевлаштовані. Більше того, у зв`язку з невиконанням замовлень до нього можуть бути застосовані господарські санкції. Відтак, оскаржуване рішення призводить до зупинення діяльності позивача, яке може бути наслідком звільнення значної частини працівників, втрат ділової репутації як автомобільного перевізника резидента України так і в цілому спроможності перевізників України, як партнерів перед контрагентами з країн ЄС, несплати податків, невиконання контрактів, кредитних та лізингових договорів. У той же час, ФОП ОСОБА_1 зауважує, що у період з 01.08.2024 по 11.09.2024 здійснено виїздів і в`їздів через ЄІАС та ЄКІС 523 рази, що підтверджує активне використання ФОП ОСОБА_1 систем ЄІАС та ЄКІС в своїй господарській діяльності з метою виконання міжнародних перевезень вантажів.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 24.09.2024 заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, зупинено дію рішення Комісії з питань припинення доступу ФОП ОСОБА_1 до ЄКІС Укртрансбезпеки, протокол від 29.08.2024 №9, яке затверджене наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.09.2024 №723, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №140/10072/24, у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.1-8, том 2). В обґрунтування цієї позиції вказав, що листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 № 05.3/41990-24 повідомлено Державну службу України з безпеки на транспорті про проведення комплексу перевірочних заходів щодо законності виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, що належать до вікової категорії 18-60 років та внесення інформації до ЄКІС. За наслідками вказаних дій вказано на внесення до зазначеної інформаційної системи відомостей про фізичних осіб, які порушили встановлений законодавством термін безперервного перебування за кордоном та станом на 01.07.2024 не повернулись на територію України. Листами Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 22.05.2024 № 14/4/1-7821, від 31.05.2024 № 14/4/1-8320 було повідомлено, що окремі водії суб`єктів господарювання, які мають ліцензію па право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів, а саме ФОП ОСОБА_1 , порушили норми Правил №57. Крім того, водії ФОП ОСОБА_1 , займаючись міжнародними перевезеннями, організували злочинну діяльність пов`язану із незаконною торгівлею підакцизними товарами на території країн ЄС. Так, до зазначеної протиправної діяльності залучаються вищевказані водії, які безпосередньо здійснюють перевезення підроблених тютюнових виробів з Королівств Бельгії та Іспанії до Французької Республіки. За результатами проведення заходів, направлених на викриття та припинення функціонування вказаної злочинної схеми, правоохоронними органами на території Королівства Іспанії було затримано окремих водіїв ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «МАКАРТРАНС», а також транспортні засоби, з фальсифікованими тютюновими виробами на загальну суму близько 500 000 євро. Реалізуючи повноваження, визначені пунктом 2-9 Порядку № 57, Комісією з питань припинення доступу ліцензіатів до ЄКІС Укртрансбезпеки було розглянуто інформацію щодо необхідності припинення доступу до вказаної системи ФОП ОСОБА_1 . Наслідком оцінки інформації, викладеної у листах Служби безпеки України стало рішення Комісії від 29.08.2024 про припинення доступу ліцензіата до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці з наступного робочого дня за днем прийняття наказу про затвердження рішення. Наказом Укртрансбезпеки від 12.09.2024 № 723 відповідне рішення Комісії було затверджено, а наказ оприлюднено на офіційному сайті Укртрансбезпеки.

З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. У той же час, твердження позивача про неповідомлення про розгляд відповідного питання є суб`єктивним та оціночним баченням позивача, яке не відповідає положенням Порядку.

Крім того, відповідач вказує, що у даному випадку позивачем оскаржується протокол, який фактично є лише результатом, що фіксує хід проведення засідання колегіального органу Комісії та самостійно не змінює правове становище позивача. Крім того, вимоги позивача не містять будь-яких вимог зобов`язального характеру, а тому позовна заява, на думку відповідача, не відповідає вимогам статті 5 КАС України та не забезпечить виконання положень статті 2 КАС України.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент захисту національної державності Служби безпеки України. Крім того, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.72-73, том 2).

У відповіді на відзив (а.с.78-82 том 2) позивач стверджує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не спростовано доводи позивача про необґрунтованість оскаржуваного рішення. В свою чергу законодавство, в тому числі Правила №57 не містять жодних нормативно визначених критеріїв здійснення Комісією оцінки ліцензіата під час прийняття рішення про припинення доступу, зокрема причин перевищення строків перебування за кордоном, тривалості таких строків, врахування наслідків припинення доступу для господарської діяльності ліцензіата та діяльності його працівників, тощо. На думку позивача, відсутність нормативно визначених критеріїв та вичерпного переліку підстав для прийняття Комісією рішення щодо припинення доступу, строків прийняття такого рішення, недотримання відповідачем строків для затвердження оскаржуваного рішення не відповідає принципу належного урядування, призвело до свавільного втручання відповідача у права позивача, поставила його в стан правової невизначеності, що суперечить принципу верховенства права та не узгоджується з критеріями правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеними на рівні національного закону. Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято в умовах очевидного ігнорування необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та законних інтересів позивача і цілями, на досягнення яких мав би бути спрямований цей адміністративний акт.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не скористалася своїм правом на надання пояснень щодо обставин даної справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.25-28, том 1) та має ліцензію на здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів) (а.с.34, том 1).

12.09.2024 наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №723 затверджено рішення Комісії з питань припинення доступу ліцензіатів до ЄКІС (а.с.11-13, том 1).

Згідно додатку 11 до Наказу №723 затверджено рішення Комісії з питань припинення доступу ФОП ОСОБА_1 до ЄКІС Укртрансбезпеки, протокол від 29.08.2024 №9 (а.с.14-15, том 1). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що Комісія відповідно до листів Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 22.05.2024 №14/4/1-7821, листа від 31.05.2024 №14/4/1-8320 та листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №05.3/41990-24-вих, на підставі пункту 2-9 Правил №57, вирішила припинити доступ ФОП ОСОБА_1 до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці, у зв`язку з встановленням фактів порушення строків перебування за кордоном водієм транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

З даним рішенням, в частині припинення доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки ФОП ОСОБА_1 позивач не погоджується, вважає його протиправним та незаконним, а тому звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі - Закон №3857-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Статтею 3 Закону №3857-XII визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

На виконання статті 3 Закону №3857-XII постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 затверджено Правила №57, які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Пунктом 2 Правил №57 визначено, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 2-8 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Відповідно до пункту 2-9 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати: один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата; два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном, установлених цим пунктом, Укртрансбезпека може припинити доступ відповідного ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки на три місяці.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки приймається комісією, до складу якої можуть залучатися представники Мінінфраструктури та інших органів державної влади.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки затверджується наказом Голови Укртрансбезпеки.

Наказ про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки оприлюднюється наступного дня після його видання на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки та надсилається ліцензіату на електронну адресу (у разі наявності), що міститься в ліцензійній справі.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Пунктом 1 Положення передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до підпунктів 2, 4, 5 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; ліцензування господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття Комісією з питань припинення доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки оскаржуваного рішення стали лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 22.05.2024 №14/4/1-7821, лист від 31.05.2024 №14/4/1-8320 та лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №05.341990-24-Вих, якими встановлено факт порушення вимог пункту 2-9 Правил №57 водієм транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 .

Зокрема, згідно з листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 22.05.2024 №14/4/1-7821 (а.с.24, том 2), Головним управлінням з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України у співпраці з іншими правоохоронними та контролюючими органами, в межах визначеної законодавством компетенції вживаються заходи для виконання завдань, покладених Законом України «Про Службу безпеки України». Так, під час виконання вказаних заходів встановлено, що окремі водії суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів, зокрема ФОП ОСОБА_1 , порушили норми Правил №57. А саме, згідно отриманої інформації, частина водіїв ФОП ОСОБА_1 порушили термін безперервного перебування за кордоном 60 календарних днів, що є порушенням абзацу 8 пункту 2-9 Правил №57.

Крім того, у листі Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 31.05.2024 №14/4/1-8320 зазначено про те, що окремі водії ФОП ОСОБА_1 , займаючись міжнародними перевезеннями, організували злочинну діяльність пов`язану із незаконною торгівлею підакцизними товарами на території країн ЄС (а.с.25, том 2).

У свою чергу, листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.07.2024 №05.341990-24-Вих для Державної служби України з безпеки на транспорті надана інформація про перевищення водіями ФОП ОСОБА_1 строків безперервного перебування за кордоном

Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 2-9 Правил №57 передбачено, що у разі перевищення строків перебування осіб за кордоном, установлених цим пунктом, Укртрансбезпека може припинити доступ відповідного ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки на три місяці.

Тобто, законодавцем визначені два альтернативні варіанти правомірної поведінки відповідача у разі встановлення факту перевищення строків перебування осіб за кордоном, а саме: або прийняти рішення про припинення доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці або не припиняти такого доступу.

Оскільки можливим є щонайменше два варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень, то в частині прийняття рішення про припинення доступу відповідного ліцензіата до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці свобода розсуду Комісії обмежена, як загальними вимогами необхідності дотримання принципів верховенства права, так і положеннями статті 19 Конституції України, статті 2 КАС України, статті 4 Закону України «Про адміністративну процедуру», з яких слідує, що рішення про припинення доступу відповідного ліцензіата до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці, має бути вмотивованим і обґрунтованим.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем прийнято рішення саме про припинення позивачу доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки.

Однак, суд звертає увагу, що ні Правилами №57, ні Положенням про організацію діяльності Комісії з питань припинення доступу ліцензіатів до ІНФОРМАЦІЯ_1 не визначені критерії, якими керується комісія під час прийняття рішення про припинення чи не припинення суб`єкту господарювання доступу до ЄКІС за фактом виявлення порушення водіями суб`єктів господарювання строків перебування за кордоном. У відзиві на позовну заяву та в оскаржуваному рішенні, відповідач також не навів ключових аргументів, які стали підставою для прийняття рішення про припинення позивачу доступу до ЄКІС, обмежившись лише загальними посиланнями на встановлення факту порушення водієм ФОП ОСОБА_1 строків перебування за кордоном.

У той же час, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Suominen v. Finland» (№37801/97, пункт 36) вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Проте, суд зауважує, що позивача не повідомлено про те, що відносно нього вирішується питання припинення доступу до системи ЄКІС. Від Державної служби України з безпеки на транспорті чи інших державних чи правоохоронних органів на адресу позивача не надходило будь-яких листів щодо факту порушення водіями ФОП ОСОБА_1 строків перебування за кордоном. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

У контексті наведеного суд зазначає, що однією із фундаментальних складових принципу верховенства права є право особи брати участь у процесі прийняття рішення щодо неї. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Таке право особи має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття «несприятливих» адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.

У той же час, Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гавенда проти Польщі» від 14.03.2002).

Суд зауважує, що при вирішенні питання про застосування тих чи інших санкцій, суб`єкт владних повноважень має дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при вирішенні питання про застосування до суб`єктів господарювання санкцій, обґрунтовувати в своєму рішенні підстави його прийняття.

Разом з тим, оскаржуване рішення містить лише посилання на норми матеріального права, які на думку відповідача, було порушено позивачем.

При цьому, комісія не надала оцінки серйозності і тривалості виявлених нею порушень, оскільки комісією не було враховано, що з 286 працевлаштованих водіїв лише один водій не повернувся та 6 водіїв перевищили строк перебування за кордоном, як і не врахувала тривалість перевищення водіями встановленого строку перебування, який у деяких випадках становив 5-9 днів. Більше того, аналізуючи протокол від 29.08.2024 №9 та оскаржуване рішення не можливо встановити за яким саме фактом комісією було прийнято оскаржуване рішення (за фактом неповернення 1 водія чи фактом перевищення 6 водіями строків перебування за кордоном чи сукупно за обома фактами), оскільки в рішення вказано, що воно прийнято за фактом перевищення водієм ФОП ОСОБА_1 строків перебування за кордоном, тобто одним водієм, однак не зазначено яким саме. Відтак, враховуючи відсутність чіткості оскаржуваного рішення, суд позбавлений можливості встановити конкретні підстави його прийняття, як і позбавлений можливості встановити чим керувалася комісія та які обставини враховувала, приймаючи рішення про припинення позивачу доступу до ЄКІС Укртрансбезпеки.

При вирішенні цього спору суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). В рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), що набуло статусу остаточного 20.01.2012, ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» в контексті мотивації органами місцевого самоврядування своїх рішень. Цей принцип зокрема «…передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси...».

Суд зауважує, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2024 року, у ФОП ОСОБА_1 за ІІ квартал 2024 року кількість працівників становить понад 300 штатних працівників (а.с. 190-195, том 1).

Згідно з інформацією з ЄКІС за перевізником ФОП ОСОБА_1 зареєстровано 469 транспортних засобів (а.с.48-60, том 1).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_1 від 20.09.2024 № 151 за серпень 2024 року ним нараховано податки на загальну суму 1 095 700,00 грн. (а.с.199, том 1).

До матеріалів справи позивач долучив також ряд укладених ним договорів на виконання міжнародних перевезень вантажів, зокрема, з ТОВ «Асстра Україна», з ТОВ «Ренус Ревайвел», ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Амекс Експрес УА», ПП «Астарта», ТОВ «Єтрейд», ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Фенікс Траст Логістік», ТОВ «Крок ЛТД», заявки на міжнародні перевезення, акти виконаних транспортних послуг (а.с. 110-167, том 1), з яких вбачається, що дійсно перевізник ФОП ОСОБА_1 у червні-серпні 2024 року здійснював міжнародне перевезення вантажів. При цьому з відомостей з ЄКІС (запит на перетин кордону станом на 11.09.2024) вбачається, що водіями ФОП ОСОБА_1 у період з 01.08.2024 по 11.09.2024 здійснено понад 500 перетинів кордону (а.с. 61-109, том 1).

Також позивач до матеріалів справи долучив листи-претензії контрагентів-нерезидентів, зокрема, компаній «Spartalogistics», «Conveyor s.r.o», «Annmax Sp. Z.o.o», «The procter s Camble Distributing LLC», «SLT Trans Logistic Spolka», «Expronet OU», згідно яких вказані компанії несуть збитки за несвоєчасну доставку позивачем вантажів (загальний розмір збитків за одну добу становить 4300,00 євро), суми збитків будуть виставлені на перевізника ФОП ОСОБА_1 (а.с. 202-207, том 1).

Зазначене вище вказує на те, що припинення доступу ФОП ОСОБА_1 до ЄКІС згідно оскаржуваного рішення призводить до фактичного позбавлення позивача права на здійснення основного виду господарської діяльності, що у свою чергу призводить до неможливості виконання позивачем обов`язків щодо сплати податків і зборів, неможливості виконання своїх договірних зобов`язань перед третіми особами та необхідності скорочення штату працівників та їх вимушеного звільнення. Крім того, суд враховує і ту обставину, що оскаржуване рішення призводить до неможливості виконання договірних зобов`язань, впливає на права та обов`язки не тільки позивача, а і його контрагентів, які у свою чергу вже повідомили, що суми збитків за несвоєчасну доставку позивачем вантажів будуть виставлені на нього.

Відтак, зважаючи на принципи «належного урядування» та «правової визначеності», як складових принципу верховенства права, Комісія, при ухваленні оскаржуваного рішення щодо позивача, щонайменше мала б проаналізувати обставини щодо перевищення строків перебування осіб за кордоном та врахувати наслідки свого рішення у вигляді обмеження господарської діяльності позивача та права на працю його працівників, чого у даному випадку зроблено не було.

Також, суд зауважує, що позивачем дане правопорушення, згідно матеріалів прави, вчинено вперше, проте при вирішені питання щодо припинення доступу до ЄКІС відповідачем не враховувано системність вчинення порушень, скільки часу водій був працевлаштований, характеристику, як і не досліджено питання вини самого перевізника за фактом неповернення водія на територію України.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача у відзиві на позовну заяву як на підставу прийняття оскаржуваного рішення на те, що окремі водії ФОП ОСОБА_1 , займаючись міжнародними перевезеннями, організували злочинну діяльність пов`язану із незаконною торгівлею підакцизними товарами на території країн ЄС, оскільки згідно з пунктом 2-9 Правил №57 підставою для припинення доступу ліцензіата до ЄКІС є саме перевищення водіями суб`єкта господарювання строків перебування за кордоном, а не вчинення будь-яких інших правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що Комісією з питань припинення доступу позивача до ЄКІС Укртрансбезпеки не в повній мірі встановлено обставини при прийнятті рішення від 29.08.2024, яке затверджене наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №723 від 12.09.2024, так як відповідно до пункту 2-9 Правил №57 передбачено, що норма припинити доступ відповідного ліцензіата до ЄКІС Укртрансбезпеки на три місяці є диспозитивною, та дає відповідачу вибір щодо її застосування.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв без дотримання вимог статті 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань припинення доступу позивача до ЄКІС Укртрансбезпеки, протокол від 29.08.2024 №9, від 29.08.2024, яке затверджене наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №723 від 12.09.2024.

При цьому твердження відповідача про неправильно обраний позивачем спосіб захисту є безпідставними, оскільки за обставин даної справи визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача є достатнім, необхідним та ефективним для відновлення відповідних прав позивача, на захист яких поданий позов у справі. Крім того, з прохальної частини позовної заяви чітко вбачається, що позивач просить визнати протиправним та скасувати саме рішення про припинення доступу до ЄКІС, а не протокол. Суд зауважує, що прохальна частина позовної заяви відповідає назві оскаржуваного рішення.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (Seryavin and. Others v.Ukraine) заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29).

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн., сплачений платіжною інструкцією від 15.09.2024 №1277.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань припинення доступу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки, протокол від 29.08.2024 №9, від 29.08.2024, яке затверджене наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.09.2024 №723.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Фізкультури, 9, ідентифікаційний код 39816845).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент захисту національної державності Служби безпеки України (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, 33, ідентифікаційний код 00034074).

Суддя О. О. Андрусенко