Справа № 440/13143/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 листопада 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/13143/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) , ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ), в якій просить ( з урахуванням уточнюючої позовної заяви від 15 листопада 2024 року):

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу за контрактом;

- визнати протиправною та скасувати довідку Військово-лікарської комісії №7/1878 від 14 серпня 2023 року щодо визнання придатним до військової служби до Десантно-штурмових військах ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним контракт про проходження військової служби, укладеного між гр. України ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 29 серпня 2023 року №132-РС в частині що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня №248 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.09.2024 №150-РС, в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.10.2023 №289 по особовому складу щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу , в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.10.2023 №257 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_3 з військової служби та виключити зі списків особового складу військової частини.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

18 листопада 2024 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 25 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/13143/24 за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

27 листопада 2024 року до суду через систему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову (заява реєстрована 28.11.2024 №вх70501/24), у якій просить: застосувати заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача військової частини НОМЕР_2 звільнити позивача від виконання службових обов`язків до ухвалення остаточного рішення суду по справі №440/13143/24; встановлення заборони відповідачу військовій частині НОМЕР_2 та її посадовим особам, іншим відповідачам по цій справі, а також органам державної влади, місцевого самоврядування, військовим частинам, підприємствам, установам та організаціям, незалежно від форм власності вчиняти будь-які дії, що направлені на перешкоджання у проходженні позивачем медичного огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) та його лікування за місцем проживання, здійснення догляду позивачем за непрацездатною вагітною дружиною позивача до остаточного ухвалення рішення по справі по суті.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач може зазнати суттєвого погіршення стану здоров`я, оскільки наразі йому перешкоджають проходити медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), яка є обов`язковою для встановлення медичних показань щодо визначення необхідного лікування, реабілітації внаслідок наявних захворювань у позивача та визначення питання щодо соціального забезпечення позивача, надання законної можливості лікуватися за місцем проживання в амбулаторному та стаціонарному порядку, здійснювати догляд за непрацездатною вагітною дружиною. Затримка у вирішенні питання може призвести також до незворотних наслідків для позивача, включаючи погіршення стану здоров`я, порушення його трудових та соціальних прав. Відповідачі, зокрема військова частина НОМЕР_2 , фактично порушили право позивача на охорону здоров`я, обмежуючи його право на вільний доступ до медичної допомоги за місцем проживання, право на догляд та утримання за вагітною непрацездатною дружиною. Зазначає, що у даній ситуації існує реальна загроза, що без забезпечення позову судове рішення, навіть у разі його задоволення, буде неможливо виконати через суттєве погіршення стану здоров`я позивача.

28 листопада 2024 року від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшло заперечення на заяву позивача про забезпечення позову, в якому просить відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування заперечення представник відповідача зазначає, що позивач вводить суд в оману, вказуючи, що існують якісь перешкоди до вільного доступу до медичної допомоги і тд, оскільки останній підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, термін контракту 3 роки. Звільнений з військової служби не був, має перебувати на військовій службі та виконувати посадові обов`язки згідно посади. Однак, ОСОБА_1 21.10.2024 самовільно залишив місце розташування військової частини, знаходиться поза межами розташування військової частини без поважних на те підстав, та не виконує службові обов`язки. На дату написання даної заяви позивач до військової частини не повернувся. Отже посилання позивача на те, що військова частина якимось чином буде перешкоджати до надання медичної допомоги є абсурдним, оскільки позивач своїми діями вже сам звільнив себе від виконання службових обов`язків шляхом самовільного залишення військової частини, а відтак а ні військова частина НОМЕР_2 , а ні жоден із відповідачів по цій справі не може

вплинути на отримання ним цієї допомоги, чи перешкоджати догляду за вагітною дружиною.

29 листопада 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення представника відповідача, в якій просить доводи представника військової частини НОМЕР_2 відхилити, заяву по забезпечення позову розглянути.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що забезпеченням адміністративного позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи, визначених заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною п`ятою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Відповідно до частини першої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями частини третьої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому заява про забезпечення позову повинна бути вмотивована, обґрунтована та повинні бути подані докази на підтвердження доводів за цією заявою.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №640/9158/19, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі №826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18, від 14.05.2020 у справі №826/16269/17 .

Предметом позову у цій справі є оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу за контрактом; визнання протиправною довідку Військово-лікарської комісії №7/1878 від 14 серпня 2023 року щодо визнання придатним до військової служби до Десантно-штурмових військах ОСОБА_1 ; визнання недійсним контракту про проходження військової служби, визнати протиправними накази різних військових частин.

У заяві про забезпечення позову позивач посилається на погіршення свого стану здоров`я та стан здоров`я своєї вагітної дружини.

Разом з цим, суд звертає увагу, що ненадання належної медичної допомоги відповідачем ОСОБА_1 , перешкоджання позивачу здійснювати догляд за своєю вагітною дружиною не є предметом цього позову.

Також доказів того, що відповідач Військова частина НОМЕР_2 вчиняв якісь перешкоди позивачу до вільного доступу до медичної допомоги чи перешкоджав догляду за вагітною дружиною суду не надано.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Отже, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з позовом у цій справі.

Таким чином, позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваних рішень та дій суд зазначає, що при наданні оцінки обґрунтованості заяви про забезпечення позову суд не досліджує документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень чи вчинення оскаржуваних дій, не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.

Правомірність чи неправомірність прийняття оскаржуваних наказів та дій відповідачів буде встановлено судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, у зв`язку з чим слід відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №440/13143/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Бойко