Справа № 200/6381/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Справа№200/6381/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі відповідач 1, ТУ ДСА в Донецькій області), Державної судової адміністрації України (далі відповідач 2, ДСА України) надісланий через підсистему ЄСІТС Електронний суд, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ТУ ДСА в Донецькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн;

- зобов`язати ТУ ДСА в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, з доплатою за вислугу років в розмірі 30%, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- визнати протиправною бездіяльність ДСА України щодо незабезпечення ТУ ДСА України в Донецькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, з доплатою за вислугу років в розмірі 30%;

- зобов`язати ДСА України забезпечити ТУ ДСА України в Донецькій області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, з доплатою за вислугу років в розмірі 30%.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Указом Президента України від 29 червня 2016 року № 425/2016 Про призначення та звільнення суддів його призначено на посаду судді Селидівського міського суду Донецької області строком на п`ять років.

Наказом голови Селидівського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2016 року № 62-к позивач зарахований до штату цього суду.

Наказом голови Селидівського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2023 року № 16-к з 19 жовтня 2023 року позивачу встановлена щомісячна доплата за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу.

Позивач вказував на те, що в період з 01 червня по 31 серпня 2024 року ТУ ДСА України в Донецькій області нараховувало йому суддівську винагороду з використанням розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102,00 грн, що підтверджено розрахунковими листками за вказаний період.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402) базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому Законом України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон № 3460) на 01 січня 2024 року був установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028,00 грн.

З огляду на викладене позивач доводив, що внаслідок протиправних дій ТУ ДСА України в Донецькій області та протиправної бездіяльності ДСА України розмір його суддівської винагороди не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом № 1402, чим порушено його право на матеріальне забезпечення як одну з гарантій незалежності суддів.

Позивач зауважив, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3 028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка не передбачена Законом № 1402 (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102,00 грн) є неправомірною.

Вказував на те, що подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21 та від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21.

Обмеження розміру суддівської винагороди шляхом внесення змін до Законів № 2710 і № 3460 всупереч ч. 2 ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402, а також позиції Конституційного Суду щодо незалежності суддів, порушує права та гарантії незалежності суддів.

Просив задовольнити позов.

Ухвалою від 17.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області (м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ), Державної судової адміністрації України (м. Київ, в. Липська, 18/5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено підготовче засідання.

01.10.2024 року Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 130 Конституції України, ч. 1 ст. 146 Закону № 1402 держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Положеннями ч. 2 ст. 146 Закону № 1402 визначено, що забезпечення функціонування судової влади передбачає окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 встановлені базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суми прожиткового мінімуму на 2021-2024 роки встановлено Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік (далі Закон № 1082), Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928 Про Державний бюджет України на 2022 рік (далі Закон № 1928), Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік (далі Закон № 2710), Законом України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон № 3460).

Відповідно до ст. 7 Закону № 1082 у 2021 прожитковий мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, установлений з 1 січня у розмірі 2 102 грн.

Ст. 7 Законів України № 1928, № 2710, № 3460 установлено, що у 2022, 2023, 2024 роках прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня, також складає 2 102 грн.

Отже, Законами № 1082, № 1928, № 2710 та № 3460 запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року складає 2 102 грн.

Відповідно до штатних розписів Селидівського міського суду Донецької області посадовий оклад судді цього суду становить 63 060,00 грн.

З огляду на викладене відповідач 1 доводив, що не мав правових підстав для нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди в розмірі, про який він просить.

Також відповідач 1 покликався на норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 146, 148, 149 Закону № 1402 і наголошував на тому, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ДСА України правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 30.10.2024 року у задоволенні клопотання представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про залучення до справи Міністерства фінансів України та Кабінет Міністрів України - відмовлено.

03.10.2024 року позивач надав клопотання про розгляд справи без своєї участі.

Також ухвалою суду від 30.10.2024 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області (м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ), Державної судової адміністрації України (м. Київ, в. Липська, 18/5, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду по суті.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

З 18 грудня 2002 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Указом Президента України від 29 вересня 2016 року № 425/2016 Про призначення та звільнення суддів ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років на посаду судді Селидівського міського суду Донецької області.

Згідно з наказом голови Селидівського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2016 року № 62-к Про зарахування до штату ОСОБА_1 з 19 жовтня 2016 року позивач був зарахований до штату Селидівського міського суду Донецької області строком на п`ять років, з посадовим окладом згідно з штатним розписом.

Ці обставини також підтверджені записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Наказом голови Селидівського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2023 року № 16-к Про встановлення та виплату щомісячної доплати за вислугу років ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 19 жовтня 2023 року позивачу встановлена щомісячна доплата за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 10 років 00 місяців 00 днів.

Відповідач 1 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (ідентифікаційний код 26288796) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 148 Закону № 1402 ТУ ДСА України в Донецькій області виконує функції розпорядника бюджетних коштів щодо Селидівського міського суду Донецької області.

ТУ ДСА України в Донецькій області діє на підставі Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 10 травня 2023 року № 229, (далі - Положення № 229).

Відповідно до п. 1 Положення № 229 ТУ ДСА України в Донецькій області є територіальним органом Державної судової адміністрації України та підконтрольне їй.

Згідно з п. 3 Положення № 229 основним завданням ТУ ДСА України в Донецькій області є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих судів, крім господарських та адміністративних (далі суди), з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів і забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства, архіву суду тощо.

Відповідач 2 Державна судова адміністрація України (ідентифікаційний код 26255795) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 148 Закону № 1402 ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів.

Спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року включно.

Як не заперечується сторонами, при нарахуванні суддівської винагороди за спірний період ТУ ДСА України в Донецькій області застосовувало розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2 102,00 грн.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Ч. 1 ст. 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 1402 зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ХІІ Про Державний бюджет України на 2021 рік (далі Закон № 1082) установлено прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 270 гривень, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік (далі Закон № 1928) установлено у 2022 році прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 481 гривня, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік (далі Закон № 2710) установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум […] основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 2 684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі Закон № 3460) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 3 028 гривень;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 гривні;

[…].

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді місцевого суду.

Позивач доводить, що, виходячи з положень ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402, обчислення суддівської винагороди має здійснюватися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року.

Натомість відповідач 1, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що обчислення суддівської винагороди має здійснюватися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2 102,00 грн.

Надаючи оцінку цим доводам і запереченням сторін, суд виходить з такого.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (далі Закон № 1401).

На підставі Закону № 1401, серед іншого, ст. 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч. 1 ст. 135 Закону № 1402, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону № 1402, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні ч. 2 ст. 130 Конституції України.

П. 1 ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 установлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV Про прожитковий мінімум (далі - Закон № 966).

Відповідно до ст. 1 Закону № 996 прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Законом № 996 закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, ст. 7 Закону № 1082, разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2 270,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2 102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст. 135 Закону № 1402.

Ст. 7 Законів № 1928, № 2710 та № 3460 на 2022-2024 роки також передбачений такий вид прожиткового мінімуму як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2 102,00 грн.

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402 у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди в період, щодо якого виникли спірні правовідносини, а також до Закону № 996 щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закони України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.

Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України в Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22, від 02 серпня 2023 року у справі № 560/5597/22, від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22, від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 400/12428/21, від 17 жовтня 2023 року у справі № 280/117/22, від 20 листопада 2023 року у справі № 120/709/22-а, від 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23 та інших.

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2 270,00 грн), на 01 січня 2022 року (2 481,00 грн), на 01 січня 2023 року (2 684, грн), на 01 січня 2024 року (3 028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102,00 грн), на підставі норм ст. 7 Законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 року є неправомірною.

Верховний Суд в постанові від 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, серед іншого, зазначив:

[…]

64. З урахуванням наведеного, Суд вважає, що без з`ясування того, хто з розпорядників бюджетних коштів прийняв рішення про виплату суддівської винагороди із застосуванням непередбаченої Законом України Про судоустрій і статус суддів величини (Державна судова адміністрація України шляхом виділення територіальним органам Державної судової адміністрації відповідних бюджетних коштів у меншому розмірі, чи Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, нарахувавши позивачу суддівську винагороду в меншому обсязі попри виділення йому Державною судовою адміністрацією України відповідних бюджетних коштів), застосування ефективного способу захисту порушеного права є неможливим.

65. Аналогічна правова позиція в подібних правовідносинах була викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 340/1916/20, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 10.10.2021 у справі № 400/2031/21, від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 18.10.2023 у справі № 400/12428/21.

[…].

Крім цього, належні та допустимі докази, які б свідчили, що кошторисом ТУ ДСА України в Донецькій області на 2024 рік, який затверджений ДСА України, були передбачені видатки на виплату суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 3460-ІХ на 01 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн, суду не надані.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 ТУ ДСА України в Донецькій області зазначив, що відповідно до штатних розписів Селидівського міського суду Донецької області посадовий оклад судді цього суду становить 63 060,00 грн.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що бездіяльність ДСА України, яка полягала у незабезпеченні ТУ ДСА України в Донецькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, виходячи і встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн, з доплатою за вислугу років в розмірі 30%, підлягає визнанню протиправною.

Також підлягають визнанню протиправними дії ТУ ДСА України в Донецькій області, які полягали в нарахуванні та виплаті суддівської винагороди судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102 грн.

Цей висновок ґрунтується на тому, що вказані бездіяльність ДСА України та дії ТУ ДСА України в Донецькій області суперечили приписами ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону № 1402, що призвело до порушення прав позивача та гарантій його незалежності як судді.

Вирішуючи питання щодо належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача, суд враховує висновки Верхового Суду.

Так, в постанові від 15 серпня 2023 року у справі № 120/19262/21-а Верховний Суд, з-поміж іншого, зазначив таке:

[…]

42. Проте у справах № 400/2031/21 та № 360/503/21 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність направлення їх на новий розгляд через те, що у цих справах позови були пред`явлені до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (територіального органу ДСА), що здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік). Разом з тим, зважаючи на положення статей 148, 149 Закону № 1402-VIII у системному взаємозв`язку з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 БК України виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України, процесуальний статус якого був у цих справах визначений в якості третьої особи.

43. Ураховуючи те, що у цій справі ДСА України має статус відповідача і суд першої інстанції зобов`язав його, як головного розпорядника коштів, вирішити питання щодо фінансування спірних виплат, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

[…].

Суд встановив, що продовж спірного періоду ТУ ДСА України в Донецькій області, виходячи з затверджених бюджетних асигнувань, здійснювала нарахування і виплату позивачу суддівської винагороди, а також матеріальної допомоги на оздоровлення із застосуванням розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102,00 грн.

При цьому, відповідач 1 виходив з тих кошторисних призначень, які затверджені ДСА України.

Також суд встановив, що наказом ДСА України від 12 лютого 2024 року № 61 Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2024 рік затверджений Паспорт бюджетної програми за КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя на 2024 рік, головним розпорядником за якою є ДСА України.

Обсяг бюджетних призначень/бюджетних асигнувань за цією програмою становить 10 000,0 тис. грн, у тому числі загального фонду 10 000,0 тис. грн.

Підстави для виконання бюджетної програми: закони України Про судоустрій і статус суддів, Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів, Про виконавче провадження, Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, Положення про Державну судову адміністрацію України, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19, постанова Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Ціль державної політики, на досягнення якої спрямована реалізація бюджетної програми, забезпечення справедливого правосуддя в Україні, що базується на верховенстві права, захисті прав і свобод людини, фізичних та юридичних осіб.

Мета бюджетної програми виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя.

Завдання бюджетної програми виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя.

Напрями використання бюджетних коштів оплата рішень судів, винесених на користь суддів, 2 964,70 тис. грн, оплата рішень судів, винесених на користь працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, 6 588,20 тис. грн, витрати на проведення виконавчих дій та сплата штрафів, 447,10 тис. грн.

Позивач має право на отримання суддівської винагороди за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, обчисленої із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн.

Зважаючи на те, що головним розпорядником бюджетних коштів, виділених, зокрема, на виплату суддівської винагороди (суддям місцевих і апеляційних судів) є ДСА України, яка, серед іншого, визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, то саме ДСА України як суб`єкт владних повноважень мала б відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди.

Також суд враховує, що у віданні ДСА України перебуває окрема бюджетна програма за КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, призначена саме для таких цілей.

За цих обставин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є:

- зобов`язання ДСА України здійснити фінансування видатків ТУ ДСА України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, для проведення нарахування судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року включно, обчисленої відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня 2024 року ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн, з доплатою за вислугу років 30%, та проведення її виплати з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року включно, обчислену відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня 2024 року ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн, з доплатою за вислугу років 30%, та провести їх виплату з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на предмет спору позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце пржвання: АДРЕСА_3 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 26288796, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2), Державної судової адміністрації України (ідентифікаційний код: 26255795, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5) про визнання протиправними дій та бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, яка полягала у незабезпеченні Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн, з доплатою за вислугу років в розмірі 30%.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування видатків Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою за КПКВ 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, для проведення нарахування судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року включно, обчисленої відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня 2024 року ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн, з доплатою за вислугу років 30%, та проведення її виплати з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати судді Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 червня по 31 серпня 2024 року включно, обчислену відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 135 Закону № 1402, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня 2024 року ст. 7 Закону № 3460 і становить 3 028,00 грн, з доплатою за вислугу років 30%, та провести їх виплату з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів та з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка