Справа № 380/19299/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 рокусправа № 380/19299/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представник Слободян В.С. , звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з дати звернення замість призначення пенсії за віком з дати виникнення права на цей вид пенсії, відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021, 2022, 2023 роки та не застосування розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX під час визначення розміру доплати за понаднормативний стаж (за 12 років) до пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.06.2024р. на умовах та порядку, передбаченому частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2021, 2022, 2023 роки (13559,41 грн.). Виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат з 25.06.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за понаднормативний стаж (за 12 років) до пенсії за віком із застосуванням показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX. Виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат з 25.06.2024 року.

На обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 06.05.2019 їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05.11.1991 № 1788-ХІІ, а з 12.08.2024 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Стверджує, що відповідач порушив право позивачки на своєчасне призначення та визначення розміру пенсії за віком, яка призначена вперше, оскільки під час її обрахунку використав показник середньої заробітної плати (доходу) в України за три роки, що передували призначенню в 2019 році пенсії за вислугу років. Позивачка стверджує, що з огляду на дату її звернення за призначенням пенсії за віком (2024) така повинна бути обчислена із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, - тобто за 2021-2023 роки. Покликається на усталені висновки Верховного Суду при вирішенні аналогічних спорів, котрі суд повинен врахувати при прийнятті рішення.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, використовується лише при первинному призначенні пенсії, тому не поширюється на позивача. Оскільки позивач переводиться з одного виду пенсії на інший, то застосуванню підлягає показник середньої плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як працівник освіти з 06.05.2019 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, що підтверджується рішенням № 25 від 08.05.2019 (а.с. 14). Відповідно до заяви від 26.10.2021 про працевлаштування (дата працевлаштування 26.10.2021) ОСОБА_1 припинено виплату пенсії за вислугу років з 27.10.2021 (а.с. 76, 117-118).

У зв`язку із досягненням пенсійного віку (60 років 1 місяць 18 днів) ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою від 12.08.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.7).

Відповідач за результатами розгляду заяви від 12.08.2024 прийняв рішення №25 від 21.08.2024, відповідно до якого позивачці з 12.08.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8).

Позивачка, не погодившись із таким рішенням, звернулася до відповідача із заявою від 23.08.2024, в якій просила призначити пенсію за віком з наступного дня після досягнення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії - 2021-2023 роки (а.с. 22).

Відповідач листом від 06.09.2024 повідомив позивачку про те, що: «Вам з 06.05.2019 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788 із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки (6188,89 грн.). Відповідно до заяви від 26.10.2021 про працевлаштування (дата працевлаштування 26.10.2021) виплату пенсії за вислугу років припинено з 27.10.2021. Згідно заяви від 12.08.2024 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Пенсію за віком обчислено з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 7994,47 грн. Для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2021, 2022 та 2023 роки при обчисленні пенсії за віком немає підстав.» (а.с. 31-32).

Відповідно до розрахунку до рішення та рішення про перерахунок пенсії №25 від 21.08.2024, розмір пенсії за віком позивачки обчислено з урахуванням страхового стажу 42 років 03 місяці 25 дні (зарахований по 01.10.2024, коефіцієнт страхового стажу - 0,42250) та заробітної плати врахованої за період з 01.07.2000 по 30.06.2024 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Розмір пенсії за віком з 01.02.2024 становить 4625,37 грн., в тому числі: 4402,89 грн. - розмір пенсії за віком (10421,03 грн. - середньомісячний заробіток x 0,42250 - коефіцієнт страхового стажу); 222,48 грн. - доплата за 12 років понаднормового стажу (2361,00 грн. х 12 %) (а.с. 8-12).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон № 1058-VI) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 2 Закону № 1058-IV перший рівень у системі пенсійного забезпечення в Україні складає солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії заробітна плата (дохід) визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Закон №1058-IV в розділі XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» передбачає можливість призначення пенсій за вислугу років для окремих категорій працівників, які виплачуються при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію. В контексті цієї справи важливо, що абзацом 3 частини четвертої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що пенсії за вислугу років особам до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд при вирішенні цього спору на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо релевантних норм права та їх застосування до спірних правовідносин, викладені в постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 за наслідками розгляду судової справи з аналогічними фактичними обставинами справи:

«6. У справі, яка розглядається суди встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області, де з 11.02.2013 по 10.01.2023 отримував пенсію за вислугу років, призначену йому відповідно до Закону №1788-XII.

11.01.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 18.01.2023 №78 ОСОБА_1 за вказаною вище заявою з 11.01.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, при обчисленні якої застосовано показники середньої заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки. Пенсію за віком позивачу призначено в розмірі 3620, 46 грн; страховий стаж - 42 роки 10 місяців 07 днів.

Листом від 17.02.2023 ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило позивача, що з 11.02.2013 йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням норм Закону №1788-XII. Також у цьому листі зазначено, що з 11.01.2023 на підставі поданої заяви ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

У цьому листі також вказано, що оскільки пенсія ОСОБА_1 уже призначалась раніше, тому при переході на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014-2016 роки) - 6186, 32 грн. […]

19. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

20. Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

21. Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV.

22. Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17.

23. У справі, яка розглядається суди встановили, що позивачу з 11.02.2013 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше 11.01.2023, а відтак висновки суду апеляційної інстанції про те, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

24. До того ж, з матеріалів справи видно, що після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

25. З урахуванням наведеного, Верховний Суд приходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, у зв`язку із чим висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у позивача такого права, - не ґрунтується на правильному правозастосуванні, у зв`язку із чим його постанова підлягає скасуванню». Такі висновки касаційного суду є усталеними, востаннє повторені в постанові КАС ВС від 27.11.2024 у справі № 560/11681/23 (№ в ЄДРСР 123344604).

При вирішенні цього спору суд враховує наведені вище висновки касаційного суду щодо обрання релевантних норм права та їх застосування до спірних правовідносин. Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що пенсія за вислугу років (призначена відповідно до Закону № 1788) і пенсія за віком (призначена за нормами Закону №1058-ІV) є різними пенсіями, що призначені на підставі різних законів та фінансуються з різних джерел: пенсія за вислугу років фінансується з Державного бюджету України, а пенсія за віком на підставі Закону №1058-ІV виплачується із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за рахунок коштів Пенсійного Фонду. Таким чином, якщо особа, якій до досягнення пенсійного віку була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону №1788-ХІІ, після досягнення пенсійного віку звернеться про призначення пенсії за віком з солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (відповідно до Закону №1058-ІV), то в цьому випадку має місце не переведення з одного виду пенсії на інший на підставі частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, а призначення пенсії на підставі іншого закону.

Відповідно до обставин цієї справи позивачці з 06.05.2019 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ). До того ж, ОСОБА_1 з жовтня 2021 року після перестала отримувати пенсію за вислугу років та продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідкою форми ОК-5 (а.с. 23-27). Після досягнення пенсійного віку позивачка вперше звернулася про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону №1058-ІV.

Отже, 12.08.2024 відбулося перше призначення позивачці пенсії на підставі Закону №1058-ІV, а не переведення особи з одного виду пенсії на інший вид на підставі частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV.

З огляду на це, відповідач при вирішенні в 2024 році заяви позивачки від 12.08.2024 про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058 відповідач повинен був кваліфікувати таке призначення як перше та керуватися статтями 27, 40 цього Закону, що регламентують порядок призначення та обчислення пенсії, а не частиною третьою статті 45 цього закону. А отже - відповідач повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року призначення цієї пенсії, тобто за 2021-2023 роки. Проте відповідач помилково керувався частиною третьою статті 45 Закону № 1058, котра не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тому застосовував при обчисленні розміру пенсії неправильно обрані показники та, як наслідок, протиправно зменшив розмір пенсії позивачки. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оцінюючи аргументи сторін щодо дати призначення пенсії за віком, суд звертає увагу на таке: відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Водночас переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина 3 статті 45 Закону № 1058-ІV).

Оскільки суд дійшов висновку про те, що у випадку позивачки має місце перше призначення пенсії на підставі Закону №1058-ІV, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах цього закону, тому ця пенсія повинна бути призначена позивачці відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV. Позивачка досягла 60-річного віку 24.06.2024, із заявою про призначення пенсії за віком звернулася 12.08.2024 року, тобто у межах трьох місяців з дня досягнення позивачкою пенсійного віку. Тому, відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком повинна бути призначена ОСОБА_1 з 25.06.2024 року, - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а не з дати звернення із заявою, як помилково призначив відповідач. Тому в цій частині позовні вимоги також є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оцінюючи аргументи сторін щодо здійснення виплати різниці у розмірі пенсійних виплат, суд звертає увагу на таке: оскільки відповідач призначив позивачці пенсію за віком не з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а з дати звернення із заявою, то повинен виплатити суму невиплаченої пенсії за цей період, тобто з 25.06.2024 по 11.08.2024. Крім того, у зв`язку із протиправним застосуванням показника середньої зарплати в Україні за три календарні роки, що передують року призначення цього нового виду пенсії, за 2016-2018 роки замість 2021-2023 років, відповідач так само повинен виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат починаючи із 12.08.2024 року.

Оцінюючи аргументи сторін щодо зобов`язання перерахувати та виплатити доплату за понаднормативний стаж (за 12 років) до пенсії за віком із застосуванням показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то суд враховує таке:

відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Згідно із абзацом другим частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Так, на момент досягнення позивачкою пенсійного віку, визначеного у статті 26 Закону № 1058, для призначення пенсії за віком загальний страховий стаж роботи позивачки становив понад 42 роки, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією рішення відповідача № 25 від 21.08.2021 та розрахунком стажу (а.с. 8, 8 зворот). Таким чином, станом на 24.06.2024 понаднормовий страховий стаж позивачки становив повних 12 років.

При цьому, відповідно до рішення № 25 від 21.08.2021 відповідач протиправно обчислив розмір доплати за 12 років понаднормового стажу в сумі 222,48 грн. виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого станом на 2021 рік - 1854 грн. (222,48 грн. / 12%).

Враховуючи, що пенсія за віком позивачці призначалась вперше у 2024 році, суд дійшов висновку, що відповідач мав провести розрахунок доплати за понаднормовий стаж у відповідності до вимог абзацу другого частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Відповідно до цього закону з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 2361 грн. Відтак, саме такі данні мав враховувати відповідач для розрахунку доплати за понаднормовий стаж позивача при призначенні пенсії за віком. Таким чином, позовні вимоги в цій частині також слід задовільнити.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання/спонукання відповідача здійснити з 25.06.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням доплати за понаднормовий стаж у відповідності до вимог абзацу другого частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV, з урахуванням раніше виплачених сум, та виплатити з 25.06.2024 по 11.08.2024 невиплачену пенсію, а із 12.08.2024 здійснити виплату різниці у розмірі пенсійних виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд керується такими положеннями:

відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 суд стягує на користь позивачки суму сплаченого нею судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пункту 4) статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Нормами статті 30 цього Закону визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як визначено в частині п`ятій статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду копії таких документів:

- договір про надання правничої допомоги від 12.09.2024 року, укладений між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатським об`єднанням «Галицька правнича група» в особі заступника керуючого партнера Боровця М.С. (виконавець). Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику необхідну правничу (правову) допомогу зміст якої замовник та виконавець узгоджують на умовах цього договору у кожному окремому випадку шляхом підписання протоколу доручення, який є невід`ємною частиною цього договору. Розмір винагороди за надану правничу допомогу виконавцем для замовника у кожному конкретному випадку погоджується сторонами у Протоколі доручення (п. 2.1 договору). Замовник сплачує винагороду виконавцю за надану правничу допомогу у порядку та у трок погоджені сторонами у протоколі доручення (п. 2.2 договору). Відповідно до пункту 2 Протоколу доручення № 1 сторони встановили та погодили для виконавця розмір винагороди у фіксованій сумі 8600грн. замовник оплачує аванс у день підписання договору у розмірі 8600грн.

- акт здачі-приймання робіт № 675 від 21.10.2024 року із загальною вартістю наданих послуг - 8600 грн. та звіт до акту здачі-приймання;

- платіжну інструкцію № @2PL723859 від 26.09.2024 року на суму 8600 грн.

Оцінюючи витрати позивачки на адвоката, пов`язані з розглядом цієї справи в суді, зважаючи на складність цієї справи, якість підготовлених адвокатом документів, витрачений адвокатом час, суд визнає співмірними з ринковими цінами адвокатських послуг. Разом з тим, суд, враховуючи складність та категорію цієї справи, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Суд звертає увагу, що ця категорія справ належить до справ незначної складності, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень наявна велика кількість рішень цієї категорії, що значно спрощує та скорочує час на написання позовної заяви. Тому суд вважає, витрачений час (20 годин - на підготовку позовної заяви; по 6 годин на написання відзиву та додаткових пояснень) є завищеним. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Враховуючи незначну складність справи, суд вважає, що відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2422,20 грн. (сума сплаченого судового збору позивачкою за подання цього позову).

Керуючись ст.ст. 9,19-20,22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовільнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що виразилися у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з дати звернення із заявою, а не з дати досягнення пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 25.06.2024 року пенсію за віком на підставі Закону № 1058.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без застосування: - показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (12.08.2024), а саме за 2021-2023 роки; - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX під час визначення розміру доплати за понаднормативний стаж до пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 25.06.2024:

- відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії), а також здійснити виплату перерахованої пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат);

- із застосуванням показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX у відповідності до вимог абзацу другого частини 1 статті 28 Закону №1058-IV щодо розміру доплати за понаднормативний стаж (за 12 років) до пенсії за віком, а також здійснити виплату перерахованої пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович