Справа № 560/21804/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/21804/23

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

28 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, що у свою чергу призвело до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023, в частині нарахування податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік на суму 42509,36 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023, в частині нарахування податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік на суму 64803,60 грн.;

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023, в частині нарахування податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік на суму 70211,70 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наполягає на тому, оскільки у власності позивача перебуває комплекс будівель нежитлової нерухомості загальною площею 4829,6 кв. м., якому присвоєно один єдиний реєстраційний номер 236, то на цей об`єкт правомірно розраховано податок. Загорожа та площадка асфальтова не мають окремих реєстраційних номерів. Мотивує, що не передбачено законом процедури, за якої контролюючий орган повинен виділяти з комплексу будівель, який у реєстрі вказаний за одним реєстраційним номером, площу загорожі та площадки асфальтової, які на думку позивача, що підтримав суд першої інстанції, не є об`єктом оподаткування.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 (позивач) є власником комплексу будівель загальною площею (кв.м) 4829,6, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: сторожки з прибудовами, зазначена в інвентарній справі літ. "АІІ", загальною площею 36,8 кв.м.; котельня, зазначена в інвентарній справі літ. "Б", загальною площею 23,8 кв.м.; піднавіс, зазначений в інвентарній справі літ. "В", загальною площею 32,3 кв.м.; компресорна, зазначена в інвентарній справі літ. "Г", загальною площею 13,6 кв.м.; гараж, зазначений в інвентарній справі літ. Д, загальною площею 327,5 кв.м.; гараж, зазначений в інвентарній справі літ. Е, загальною площею 341,7 кв.м.; гараж, зазначений в інвентарній справі літ. "Є", загальною площею 142,0 кв.м.; слюсарня автогаража, зазначена в інвентарній справі літ. "Ж", загальною площею 311,7 кв.м.; загорожа, зазначена в інвентарній справі літ. "N1", загальною площею 388,2 кв.м.; площадка асфальтова, зазначена в інвентарній справі літ "N2", загальною площею 3212,0 кв.м.

Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором купівлі-продажу комплексу від 26.02.2020, посвідченим приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Бондар С.М., та зареєстрованим в реєстрі за №378.

22.03.2023 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

№0-2213, яким позивачу за період з 26.02.2020 по 31.12.2020 нараховано 57 025,50 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

№0-2213, яким позивачу за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 нараховано 86 932,80 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

№0-2213, яким позивачу за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 нараховано 94 177,20 грн., податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Майно, на яке нараховано податок, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Незгода позивача з наведеними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі ст.10 ПК України, до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно та в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, який набрав чинності з 01.01.2015, статтю 266 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Відповідно до положень п.п.266.1.1 п.266.1, п.п.266.2.1 п.266.2, п.п.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є, в тому числі, фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, яка обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.7.1, 266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, Рішенням 72-ї сесії І скликання Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 25.06.2019 №24 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Полонської міської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік Полонського району Хмельницької області код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ, код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ ", встановлено ставку податку на нежитлові будівлі на 2020 рік у розмірі 0,3.

Рішенням 93-ї сесії І скликання Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 19.06.2020 №7 «Про внесення змін в рішення 72-ї сесії І скликання Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 25.06.2019 №24 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Полонської міської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік Полонського району Хмельницької області код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ, код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ " назву "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Полонської міської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік Полонського району Хмельницької області код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ, код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ " змінено на назву "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Полонської міської об`єднаної територіальної громади Полонського району Хмельницької області код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ, код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ , код КОАТУУ ". По тексту рішення та в додатках до нього, виключено слова, словосполучення "2020 рік".

Так, ставка податку встановлена Полонською об`єднаною територіальною громадою протягом оподатковуваних періодів не змінювалась та становила - 0,3 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м.

З 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила 4 723 грн.

З 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становила 6 000 грн.

З 1 січня 2022 року мінімальна заробітна плата становила 6 500 грн.

Відповідно, ставки податку - % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м:

- за 2020 рік = 14,169 (4 723 грн * 0.3)

- за 2021 рік = 18 (6 000 * 0.3)

- за 2022 рік = 19,5 (6 500 * 0.3)

Згідно інформаційних баз даних ДПС України та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває комплекс будівель нежитлової нерухомості загальною площею 4829,6 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 236).

За вказаний об`єкт нежитлової нерухомості Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області сформовано податкові повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 22.03.2023:

- за 2020 рік - № 0-2213 на суму 57 025,50 грн. ((4829,6 кв. м. *14,169) / 12 = 5 702,55 (за місяць) * 10 місяців, оскільки дата державної реєстрації права власності здійснена 26.02.2020, отже січень не оподатковується; за звітний період березня 2020 року не оподатковувалися податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб відповідно до внесених змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)" до пункту 52-5 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України);

- за 2021 рік - № 0-2213 на суму 86 932,80 грн. (4829,6 кв. м. * 18);

- за 2022 рік - № 0-2213 на суму 94 177,20 грн. (4829,6 кв. м. * 19,5).

У якості підстави для висновків щодо протиправності рішень податкового органу, з чим і погодився суд першої інстанції, позивач посилалась на те, що відповідачем протиправно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме на загорожу (літ. "N1"), загальною площею 388,2 кв.м. та площадку асфальтову (літ "N2"), загальною площею 3212,0 кв.м., оскільки останні не є об`єктами оподаткування таким податком.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

За правилами пп. 266.3.2 п. 266.1 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Тобто, об`єкт нерухомого майна, який перебуває у власності ОСОБА_1 , із зазначенням загальної площі 4829,6 кв.м. обліковується за єдиним реєстраційним номером, і відповідно на нього було здійснено нарахування податку відповідачем. При цьому, загорожа та площадка асфальтова не мають окремих реєстраційних номерів.

Натомість суд першої інстанції не навів належних мотивів з приводу того, у чому полягала протиправність дій відповідача, коли останній при формуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень керувався даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає пп.266.3.2 п.266.1 статті 266 ПК України.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач мав обов`язок, керуючись Національним класифікаторам України НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд" відносяться до Споруд - структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи, а також ДБН Б.2.2-5:2011 Благоустрій територій відноситься до Елементів благоустрою території (асфальтоване тверде покриття (асфальтований майданчик), огорожа-залізобетонні плити), виділяти з комплексу будівель, який у реєстрі вказаний за одним реєстраційним номером, площу загорожі та площадки асфальтової, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023 та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" №0-2213 від 22.03.2023 винесені правомірно, а вимоги про їх скасування у частині податкового зобов`язання на площу загорожі (літ. "N1"), загальною площею 388,2 кв.м. та площадки асфальтової (літ "N2"), загальною площею 3212,0 кв.м задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.