Справа № 140/8144/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8144/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач, в/ч НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення коштів в сумі 147600,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2021 №113 старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 з 07.06.2021 призначено на вакантну посаду, вважається таким, що з 07.06.2021 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого механіка-водія 3 танкової роти танкового батальйону.

Згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2022 №109 старший солдат ОСОБА_1 з 05.05.2022 вибув на лікування у військовий госпіталь, військову частину НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 З 05.05.2022 виключений з котлового забезпечення від 04.05.2022 №109.

14.09.2022 під час перевірки наявності особового складу танковою батальйону в/ч НОМЕР_1 в лікувальних закладах було виявлено факт відсутності старшого солдата ОСОБА_1 по місцю лікування: у військовому госпіталі, військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.09.2022 №1088 було призначене службове розслідування для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню старшого солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №234, старшого солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира бригади та знаходився на лікуванні у госпіталі в/ч НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 , і своєчасно не повернувся після закінчення лікування, вважати таким, що з 05.05.2022 відсутній з невідомих причин, а з 15.05.2022 вважати таким, що самовільно залишив частину. З 15.05.2022 виключений з усіх видів забезпечення.

В ході службового розслідування, яке оформлене актом службового розслідування від 19.10.2022 №1412-вн, було встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2022 №109 старший солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до в/ч НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 , однак до вказаного медичного закладу не прибув. Факт нез`явлення вчасно на військову службу з боку старшого солдата ОСОБА_1 було виявлено 14.09.2022 під час перевірки наявності особового складу танкового батальйону, який перебуває в лікувальних закладах.

Представник позивача зазначає, що перебуваючи поза місцем проходження служби понад 10 діб старший солдат ОСОБА_1 використовував службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим допустив кримінальне правопорушення - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 діб, в умовах воєнного стану.

За результатами службового розслідування командир в/ч НОМЕР_1 видав наказ від 19.10.2022 №1325, в якому зазначено, що в діях старшого солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена статтями Кримінального кодексу України, тому посадовими особами в/ч НОМЕР_1 була підготовлена та скерована за встановленим порядком заява - повідомлення про кримінальне правопорушення від 06.10.2022 №7280 на адресу третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Луцьку) територіального управління державного бюро розслідувань, в зоні діяльності якого скоєно правопорушення, для прийняття процесуального рішення з даного приводу.

На підставі наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок №260), старшому солдату ОСОБА_1 за період з 05.05.2022 по 31.08.2022, було нараховане та виплачене грошове забезпечення на загальну суму 58950 грн 84 коп. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (далі Постанова №168) та рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, відповідачу за той же період була нарахована та виплачена додаткова винагорода на загальну суму 88650 грн 00 коп.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2024 №79, старшому солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира бригади, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі СРДР №0000346 від 30.09.2023 і наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 16.03.2024 №126-РС, призупинено термін військової служби та дію контракту у Збройних Силах України з 30.09.2023.

Представник позивача покликається на те, що оскільки посадові особи в/ч НОМЕР_1 не володіли інформацією про те, що старший солдат ОСОБА_2 незаконно відсутній на військовій службі, йому за період з 05.05.2022 по 31.08.2022 були безпідставно здійснені нарахування та виплата грошового забезпечення, передбачені Порядком №260 та за той самий період - додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29.

Відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера в/ч НОМЕР_1 вх.№847-вн від 20.05.2024 загальна сума безпідставно нарахованих та виплачених грошових коштів старшому солдату ОСОБА_1 становить 147600 грн 84 коп. Отже, залишок до утримання складає 147600 грн 84 коп.

В рамках досудового врегулювання спору, з метою повернення заборгованості, військовослужбовцю ОСОБА_1 на адресу проживання була надіслана претензія, в якій повідомлено про заборгованість в сумі 147600 грн 84 коп. перед в/ч НОМЕР_1 , та запропоновано у добровільному порядку перерахувати кошти на вказаний у претензії розрахунковий рахунок в/ч НОМЕР_1 . Проте, у добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував безпідставно набуті кошти, чим наніс збитки державі, в особі в/ч НОМЕР_1 , у розмірі 147600 грн 84 коп.

Позивач просить з відповідача стягнути безпідставно набуті кошти у вказаному розмірі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.91).

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації, проте поштове відправлення повернулося 17.09.2024 на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.95-97), тобто зазначена копія ухвали не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак, з врахуванням положень частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), слід вважати, що копія даної ухвали вручена належним чином.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.06.2021 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 (а.с.113), з 30.09.2023 призупинено термін військової служби та дію контракту у Збройних Силах України, що підтверджується наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.03.2024 №79 (а.с.34).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2022 №109, старший солдат ОСОБА_1 з 05.05.2022 вибув на лікування у військовий госпіталь, військову частину НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 ; з 05.05.2022 виключений з котлового забезпечення (а.с.18).

14.09.2022 під час перевірки наявності особового складу танкового батальйону в/ч НОМЕР_1 в лікувальних закладах виявлено факт відсутності відповідача по місцю лікування: у військовому госпіталі, в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.09.2022 №1088 (а.с.19).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.09.2022 №1088 призначене службове розслідування для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню старшого солдата ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №234 старший солдат ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира бригади та знаходився на лікуванні у госпіталі в/ч НОМЕР_2 , і своєчасно не повернувся після закінчення лікування, вважається, що з 05.05.2022 відсутній з невідомих причин, а з 15.05.2022 вважається таким, що самовільно залишив частину (а.с.20).

В ході службового розслідування, яке оформлене актом службового розслідування від 19.10.2022 №1412-вн, встановлено, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2022 №109 старший солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до в/ч НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , однак до вказаного медичного закладу не прибув. Факт нез`явлення вчасно на військову службу з боку старшого солдата ОСОБА_1 було виявлено 14.09.2022 під час перевірки наявності особового складу танкового батальйону, який перебуває в лікувальних закладах. Перебуваючи поза місцем проходження служби понад 10 діб (з 05.05.2022 по теперішній час) відповідач використовує службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим допустив кримінальне правопорушення - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 діб, в умовах воєнного стану (а.с.21-24).

За результатами службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 19.10.2022 №1325, яким сапера інженерно-саперного взводу танкового в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , за невихід на службу без поважних причин, що виявилось у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад 10 діб (з 05.05.2022 по теперішній час), грубому порушенні вимог статей 11, 12, 16, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти стягнення, передбачено пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сувора догана, та на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути до повної матеріальної відповідальності на суму 147600 грн 84 коп., та відповідно до пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 щомісячну премію за жовтень 2022 року не виплачувати (а.с.29-32).

Другим відділом Територіального управління Державного бюро розслідування відкрито кримінальне провадження №0000346 від 30.09.2023 за ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України (старший солдат ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення місця служби чи нез`явлення вчасно без поважних причин на службу в умовах воєнного стану у період з 05.05.2022 по даний час), що вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.33).

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2024 №79 старшому солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира бригади, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі ЄРДР № 0000346 від 30.09.2023 і наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 16.03.2024 №126-РС, призупинено термін військової служби та дію контракту у Збройних Силах України з 30.09.2023 (а.с.34).

Також судом встановлено, що за період з 05.05.2022 по 31.08.2022 відповідачу безпідставно здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбачені Порядком №260, Постановою №168 та рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, факт проведення нарахувань та виплат підтверджується карткою особового рахунку (а.с.35), платіжними відомостями перерахування грошового забезпечення на картки військовослужбовців (а.с.36-49).

Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано претензію від 05.07.2024 за вих. №6547 ОСОБА_1 про добровільне повернення протягом 10 календарних днів з моменту її отримання коштів в сумі 147600,84 грн, однак в добровільному порядку позивач кошти не відшкодував (а.с.50-51).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону №160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За приписами частин першої, другої статті 3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону №160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем як грошове забезпечення та додаткова винагорода за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із призупиненням військової служби відповідачу, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та не відшкодування шкоди в добровільному порядку, у відповідача виник обов`язок повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 147600,84 грн.

При цьому, позаяк відповідач не подав жодних заперечень щодо наявності такого обов`язку чи неправильного розрахунку заборгованості, та не надав суду доказів добровільного повернення таких коштів в повному обсязі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача коштів в розмірі 147600,84 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 147600,84 грн (сто сорок сім тисяч шістсот гривень вісімдесят чотири копійки).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій