Справа № 320/24467/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 у справі за адміністративним позовом державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «ЗАВОД 410 ЦА» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ю-28786-2615 від 02.06.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ДП «ЗАВОД 410 ЦА» звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «ЗАВОД 410 ЦА» (ідентифікаційний код 01128297; місцезнаходження: 03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 94) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві з 18.05.1993 року.

Основним видом діяльності позивача є 30.30 «Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання».

З матеріалів справи вбачається, що вимогою ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ю-28786-2615 від 02.06.2023 стверджується про наявність у позивача станом на 31.05.2023 заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 13 520 120 грн. 34 коп.

Крім того, на підставі статті 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464) відповідач вимагає у позивача погасити існуючу суму недоїмки з ЄСВ у встановленому Законом № 2464 порядку і строки (а.с. 6).

За результатами розгляду скарги позивача на вказану вимогу Державна податкова служба України рішенням від 10.07.2023 № 18440/6/99-00-06-02-01-06 залишила оскаржувану вимогу відповідача без змін, а скаргу ДП «ЗАВОД 410 ЦА» відхилила (а.с. 38-39).

Вважаючи спірну вимогу ГУ ДПС у м. Києві протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що контролюючий орган діяв в межах чинного законодавства та здійснював нарахування з єдиного соціального внеску державному підприємству «ЗАВОД 410 ЦА» () на законних підставах, а тому спірна вимога є правомірною та скасуванню не підлягає.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом № 2464, або у частині, що не суперечить Закону № 2464 ( п. 1 ст. 2 Закону № 2464).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Законом № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ДП «ЗАВОД 410 ЦА» () є платником ЄСВ.

Платники єдиного внеску зобов?язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати, сплачувати єдиний внесок та подавати звітність до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п.1, 4 ч.2 ст. 6 Закону № 2464).

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Частина восьма статті 9 №2464-VI встановлює, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом - є недоїмкою.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено статтею 25 Закону №2464-VI.

Таким чином, ЄСВ за визначенням являє собою консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов?язкового державного соціального страхування в обов?язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов?язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інтегрованої картки платника (далі - ІКП) по єдиному внеску ДП «ЗАВОД 410 ЦА» () за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року нараховано єдиного внеску у сумі 20 731 548 ,91 грн. та сплачено ЄСВ в сумі 5 751 662,51 грн.; за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року нараховано єдиного внеску у сумі 13 919 515, 26 грн. та сплачено в сумі 3 244 374, 21 грн.

Позивачем не спростовано того факту, що у 2022-2023 р.р. ЄСВ було нараховано і частково сплачено останнім відповідно до самостійно нарахованого єдиного внеску за відповідний квартал, про що до контролюючого органу були подані відповідні звітні документи.

Згідно з п. 3, 4 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

- платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

- вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Відповідно до п.3. розділу 6 Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що вимога надсилається, якщо має місце одна з умов передбачених вказаною нормою Інструкції № 449, наявність кожної з таких умов є самостійною підставою для формування і направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів і нарахованої пені не застосовується (частина 16 ст. 25 Закону № 2464).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, станом на 31.05.2023 в ІКП державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» () обліковувалась заборгованість зі сплати ЄСВ.

Отже, внаслідок обліку за позивачем недоїмки з ЄСВ у вказаному вище розмірі відповідачем засобами інформаційно-комунікаційної системи в автоматичному режимі в порядку і за формою, визначеною Законом № 2464 та Інструкцією № 449, сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) та направлено її на адресу позивача рекомендованим листом, з повідомленням про вручення за адресою платника: 03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 94.

Згідно із відміткою рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 91) спірна вимога вручена уповноваженому представнику позивача 14.06.2023.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що контролюючий орган діяв в межах чинного законодавства та здійснював нарахування з єдиного соціального внеску Державному підприємству «ЗАВОД 410 ЦА» () на законних підставах.

Спірна вимога винесена уповноваженим на те органом на підставі наявних у нього повноважень та фактичних даних щодо обліку в інтегрованій картці платника позивача станом на 31.05.2023 недоїмки з ЄСВ у відповідній сумі.

Крім того, спірна вимога з ЄСВ винесена в порядку, в строки та за формою, встановленою чинним законодавством України, є належним чином врученою позивачеві.

В той же час, наведені апелянтом доводи незаконності спірної вимоги з ЄСВ, як кожен окремо, так і у їх сукупності, не дозволяють стверджувати про протиправність спірної вимоги та можливість її скасування.

Так, жодна норма Закону № 2464 не містить положень про звільнення від сплати ЄСВ у зв`язку із віднесенням підприємства до категорії стратегічно важливих чи галузеутворюючих, рівною мірою це стосується і відсутності такої підстави для звільнення від сплати ЄСВ, як важке фінансове становище підприємства або введення режиму воєнного стану.

Бойові дії на території м. Києва та Київської області у зв`язку з агресією російської федерації на території України, які тривали з 24.02.2022 безпосередньо були завершені 30.04.2022, а сума недоїмки, включена до спірної вимоги, обліковувалась за позивачем, як до вказаної дати, так і після.

Посилання апелянта на положення Закону України від 15.03.2023 року №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», колегія суддів не бере до уваги, оскільки такий закон не врегульовує питання нарахування і сплати ЄСВ в умовах воєнного стану, а вказане питання цілком охоплене змістом положень Закону № 2464.

Посилання апелянта в якості доказу протиправності спірної вимоги на анулювання йому ліцензій та дозволів Державною авіаційною службою України та Головним управлінням державної авіації України не стосуються предмету спору у даній справі, а тому не можуть свідчити про протиправність спірної вимоги.

Щодо доводів апелянта стосовно проведення щодо нього заходів державного фінансового аудиту, то колегія суддів зауважує, що вказані заходи за своєю правовою природою та доказовим значенням жодним чином не можуть спростувати наявності чи відсутності у позивача заборгованості з ЄСВ, самостійно нарахованої підприємством у своїх звітних документах.

Відтак, установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 29.11.2024.