Справа № 580/5550/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року справа № 580/5550/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Чернохатній Д.А. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022 у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.04.2023 по 05.04.2023 включно, з 18.05.2023 по 11.08.2023 включно, внаслідок отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022, у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць та з врахуванням здійснених виплат, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.04.2023 по 05.04.2023 включно, з 18.05.2023 по 11.08.2023 включно.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , отримавши поранення під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах в тому числі з 01.04.2023 по 05.04.2023, з 18.05.2023 по 11.08.2023 та за цей період позивачу не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Відзив у встановлений судом строк, відповідачем до суду не подано, причини неподання не повідомлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 17.12.2022 року по 01.12.2023 (накази командира в/ч НОМЕР_1 від 17.12.2022 №286; від 01.12.2023 №339).

Згідно відомостей, які містяться в довідці №2896 від 11.04.2023 про обставини травми, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях України, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо у районі та в період здійснення зазначених заходів, а саме АДРЕСА_3 близько 18:30 (31.03.2023) противником здійснено штурмові дії бойових позицій в/ч НОМЕР_1 внаслідок чого старший сержант ОСОБА_1 отримав поранення у вигляді: забій грудного відділу хребта. Забійна рана 3-го пальця правої руки. ВТ. ЗЧМТ?

Як встановлено судом з виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №1216 від 05.04.2023 виданого військовою частиною НОМЕР_2 , позивач проходив лікування з 01.04.2023 по 05.04.2023 з діагнозом: ВТ (31.03.2023). Забійна рана 3-го пальця правої кисті з краєвим переломом нігтьової фаланги з незначним зміщенням. Забій м`яких тканин поперекового відділу хребта.

Довідкою ВЛК від 04.04.2023 №2109, яка видана госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_2 встановлено, що стан позивача після консервативного лікування вибухової травми (31.03.2023) ускладненої закритим краєвим переломом дистальної частини нігтьової фаланги III пальця з незначним зміщенням з тимчасовим порушенням функцій правової верхньої кінцівки.

Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма легка. Потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Згідно виписного епікризу Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь №7234, позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні з 18.05.2023 по 11.08.2023 в клініці психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь, основний діагноз: стійкий різко виражений посттравматичний стресовий розлад, змішаний тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно-вольової нестійкості. Супутній діагноз: наслідки МВТ 31.03.2023: акубаротравми забою грудного відділу хребта, забійної рани 3-го пальця правої кисті з краєвим переломом нігтьової фаланги.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2023 №4007/13/3575, ОСОБА_1 з 01.04.2023 по 05.04.2023, а також з 18.05.2023 по 11.08.2023 не отримував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022.

Вважаючи неправомірною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Судом також встановлено, що позивачу в період 01.04.2023 року по 01.04.2023 року (1 день) та з 02.04.2023 по 14.05.2023, згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 №2356 від 05.05.2023 року та додатку 1, 4 наказано, виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн військовослужбовцям (Додаток 1), а також виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн військовослужбовцям за час лікування (Додаток 4).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 12 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX введено воєнного стану в Україні, який діє і на час розгляду справи.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168).

Пункту 1 Постанови №168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З наведеного слідує висновок, що для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., необхідна, зокрема, наявність пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Окремою підставою для виплати додаткової винагороди є період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, військовослужбовці, які перебувань у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, мають право на виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн.

Суд звертає увагу, що ступінь тяжкості травми має суттєве значення, оскільки у випадку перебування у відпустці для лікування, право на виплату вказаної винагороди мають лише військовослужбовці, які отримали тяжке поранення.

Згідно вищенаведених висновків ВЛК отримане 31.03.2023 позивачем поранення віднесено до категорії легких, відповідно під час перебування у відпустках для лікування вказаного поранення позивач не має право на виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн.

Як наслідок, період перебування на лікуванні, в тому числі на стаціонарному, не підлягає оплаті з розрахунку додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн.

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи наявні витяги із наказів Військової частини НОМЕР_1 та додатків до них про нарахування військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп. за період 01.04.2023 року по 01.04.2023 року (1 день) та з 02.04.2023 по 14.05.2023, при цьому період з 18.05.2023 по 11.08.2023 в наслідок соматичного лікування не увійшов до періоду нарахування додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп.

За наведених обставин та правового регулювання, суд дійшов висновку, що відповідач не допустив порушення прав позивача, тому виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР