Справа № 440/12192/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/12192/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/12192/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2024 ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12.09.2024 №21 щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , а також зобов`язати ГУПФ здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням періодів його роботи 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997, починаючи з 25.08.2024.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у безпідставному неприйнятті до уваги під час вирішення питання про призначення пенсії періодів його трудової діяльності на території РФ, що призвело до обрахунку розміру пенсії у зменшеному розмірі. Позивач вважає, що відмовляючи у зарахуванні страхового стажу, набутого на території РФ, відповідач проігнорував приписи міжнародних угод у сфері трудової міграції, ратифікованих Україною та порушив його право на соціальний захист, право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

04.11.2024 до суду засобами системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому періоди роботи в російській федерації не зараховано до загального стажу (а.с. 41-43).

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Криничне Тростянецького району Сумської області, перебуває на обліку в ГУПФ, де отримує пенсію за віком з 25.08.2024.

З матеріалів електронної пенсійної справи позивачу стало відомо, що до його страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997 згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 .

08.09.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням вказаних періодів роботи з дня призначення пенсії за віком, а саме - з 25.08.2024 (а.с. 18-19).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ГУПФ прийнято рішення від 12.09.2024 №21, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки аналіз документів показав, що до заяви були надані скан-копія паспорта та ідентифікаційного коду, скан-копія довідки від 28.10.2020 №2256, яка видана АТ ДИИ им. М.М. Громова за період роботи з 05.03.1985 по 30.07.1993 на території РФ, а також трудова книжка НОМЕР_1 від 02.06.1982, в якій зазначені періоди роботи з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997 на території РФ. При первинному призначенні стаж заявнику було враховано по 31.12.1991 (а.с. 45).

Позивач, посилаючись на обставини того, що факт припинення участі України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москва, так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", яка набрала чинності 02.12.2022, не є підставою для відмови в зарахуванні до його стажу роботи, який набутий до ухвалення вказаного рішення, звернувся до суду з цим позовом за захистом порушеного права на належний розмір пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд із записів трудової книжки ОСОБА_1 від 02.06.1982 серії НОМЕР_1 встановив, що позивач дійсно працював на території РФ з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997.

У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, чинної на момент трудової діяльності позивача (надалі - Угода), було передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди, яка підписана Україною 13.03.1992, передбачалося, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до ст. 6 Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди).

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалася дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу.

Наведені положення вказаних міжнародних угод передбачають правило про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до ст. 13 Угоди, кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами пункту "в" частини другої статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про міжнародні договори України", припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" зафіксовано факт виходу України з Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України про те, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано в Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило факт припинення Угоди для України з 19.06.2023.

З огляду на вищеозначені часові рамки дії та припинення дії міжнародного договору суд доходить висновку про те, що денонсація Угоди означає, що вказана Угода припиняє передбачені нею зобов`язання для сторін Угоди лише відносно правовідносин, які слідують за датою набуття денонсації, а не передують цій даті.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі.

Працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення в Україні.

За наявності чинних у період роботи позивача положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді позбавлення її права на зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу.

Тож відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача на території РФ з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997, оскільки Угода, припинила свою дію лише з 19.06.2023.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на території РФ з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з дня її призначення - 25.08.2024, у зв`язку з чим задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що при поданні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 100% сплаченого судового збору.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання ГУПФ подати звіт про його виконання у місячний строк з дня набрання чинності суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за відсутності належних обґрунтувань, таке клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/12192/24 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.09.2024 №21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 30.07.1993, з 01.08.1993 по 07.09.1993, з 08.09.1993 по 03.03.1995, з 18.04.1995 по 21.08.1996, з 18.09.1996 по 01.09.1997 на території РФ, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з 25.08.2024 з урахуванням такого стажу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун