Справа № 380/12440/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/12440/24 пров. № А/857/19335/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Судової - Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року, прийняте суддею Кузаном Р.І. м. Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач) про визнання протиправними дії у відмові щодо підготовки та надання до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2023, в якій складові (в тому числі і щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії) повинні бути визначені відповідно до вимог пункту 4 Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (1 січня 2023) в залежності від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»; зобов`язання у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на 1 січня 2023, в якій на підставі вимоги пункту 4 Постанови № 704 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 01 січня 2023, зазначити оновлені розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2684 грн.), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1 та 14 до цієї Постанови, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 позов задоволено частково: визнано протиправними дії щодо відмови у підготовці і наданні до ГУ ПФУ у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023; зобов`язання підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ з урахуванням положень Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд, з урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті чинного законодавства, прийшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується вимог позивача про врахування у довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 % відповідно, то суд вважав такі вимоги передчасними, оскільки відповідач з цього приводу дій не вчиняв та рішень не приймав.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Верховний Суд своїм рішенням від 05 березня 2024 у справі № 380/19324/23, яке є зразковим та підтверджене постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.04.2024, визнав протиправним безпідставне зменшення відповідачем в довідках станом на 01 січня 2020, на 01 січня 2021, на 01 січня 2022 про розмір грошового забезпечення військового пенсіонера для перерахунку йому пенсії, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі № 380/18232/22, розміру надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% та премії з 35% до 10% та зобов`язав його вказати в цих довідках розміри надбавки за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії - 35% посадового окладу.

Крім того, Верховний Суд у рішенні від 05.03.2024 у справі № 380/19324/23 (пункт 16 рішення) сформулював правовий висновок, що з метою уникнення спорів через зазначення у довідках про розмір грошового забезпечення невідповідного (зменшеного) відсоткового значення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розглядаючи справи щодо визначення розміру посадового окладу і окладу за військовим званням відповідно до Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, суд в резолютивній частині рішення має вказувати, у якому розмірі (відсоткове значення) мають бути зазначені у довідках щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити постанову, якою повністю задовольнити позов.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.

23.04.2024 позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом, у якому просив підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону №2262-ХІІ з урахуванням положень Постанови №704 щодо визначення посадових окладів і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023.

Листом від 22.05.2024 №1159/12/7502 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення та надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2023, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень щодо змін розміру грошового забезпечення військовослужбовців. Розміри окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, які визначені Постановою №704, не збільшувалися. Також зазначено, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18, автоматично не відновилась дія п.4 Постанови №704 у первинній редакції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт не погоджується лише з тим, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимого про зазначення у довідці відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки та премії), розрахованих з врахуванням оновлених величин посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з величини відсоткової надбавки за особливості проходження служби та премію в розмірі 65 % та 35 %.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 5 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Суд зазначає, що у своїй заяві (інформаційному запиті) від 23.04.2024 позивач не просив відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 із зазначенням саме відсоткової величини надбавки за особливості проходження служби та премії в розмірах 65 % і 35 %.

Відповідач відмовляючи видати довідку позивачу послався на відсутність правових підстав для оформлення і надання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2023, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень щодо змін розміру грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже з наведеного вбачається, що питання про видачу довідки із зазначенням саме відсоткової величини надбавки за особливості проходження служби та премії в розмірах 65 % і 35 % перед відповідачем не ставилося і відповідач у цьому позивачу не відмовляв, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині порушені.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі позовні вимоги є передчасними, оскільки в адміністративному судочинстві захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушене чи ні.

Відтак, спору щодо відсоткового розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії на час звернення позивача у цій справі до суду не існує, оскільки і сама довідка ще не видавалась. Водночас, судовому захисту підлягає лише порушене право. Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки такі є передчасними.

Правовий висновок Верховного Суду у зразковому рішенні від 05.03.2024 у справі №380/19324/23 колегія суддів апеляційного суду до уваги не бере, оскільки висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з позовами до ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогами щодо надання довідок про розмір грошового забезпечення, які видаються на виконання рішень судів у справах щодо визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені шляхом множення відповідних коефіцієнтів, зазначених у Постанові № 704, на 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня відповідного року, із зазначенням відсоткових показників надбавки за особливості проходження служби та премії, які було визначено Міністром оборони України на відповідний рік.

Разом з тим, у цьому випадку ще не було видано довідку про розмір грошового забезпечення на виконання рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.07.2024 у справі №500/3870/22, де суд щодо вимог про зазначення конкретних відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії зазначив, що такі є передчасними, оскільки довідка відповідачем не видавалася, тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при видачі довідки будуть порушені.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які були б безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі № 380/12440/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар