Справа № 400/14212/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 р. № 400/14212/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М., за участю секретаря судового засідання Шакіної А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаВійськова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування наказу від 17.09.2023 року № 296,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира вiйськової частини НОМЕР_1 (з основної дiяльностi) №296 від 17.09.2023 року "Про результат службового розслiдування за фактом втрати управління вiйськової частини НОМЕР_1 ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваним наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував військової дисципліни та своїх службових та посадових обов`язків. Також позивач вважає, що відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування. Таким чином, на думку позивача оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Ухвалою від 23.11.20232 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 26.01.2024 року суд ухвалив перейти з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в режимі відеоконференції.

Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що під час винесення наказу діяв у межах та у спосіб, визначений законом. Відповідач зауважує, що провів службове розслідування в межах чинного законодавства, а відтак просить суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, встановив таке.

Полковник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

В період з 24.02.2022 року по 25.02.2022 року з метою збереження військового майна, а особовим складом частини було завантажено частину ракетно артилерійського озброєння на автомобільну техніку для виводу вказаного майна з під удару.

Згідно акту службового розслідування з вересня 2023 року (дата в акті не вказана), у період з 24 по 25 лютого 2022 року особовому складу управління військової частини НОМЕР_1 була видана особиста стрілецька зброя, яка рахується за передовим авіанавідником відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Частина зброї, яка рахується за старшим лейтенантом ОСОБА_2 , з метою забезпечення зброєю особового складу, який ніс службу в добовому наряді, була закладена в кімнаті зберігання зброї чергового військової частини НОМЕР_1 , а в період з 24 по 25 лютого 2022 року видавалася черговими частинами.

Зброя, яка залишилася невиданою з кімнати зберігання зброї чергового військової частини НОМЕР_1 , була евакуйована з території військової частини НОМЕР_1 на інші оперативні аеродроми. У період проведення інвентаризації з 08 листопада 2022 року по 31 березня 2023.

19.11.2023 3 року інвентаризаційна комісія виявила відсутність зброї та боєприпасів, а саме: 9мм пістолет ПМ 1975 року виготовлення №Б НОМЕР_3 , 9мм пістолет ПМ 1989 року виготовлення, №ГВ5952, 9мм пістолет ПМ 1985 року виготовлення, № НОМЕР_4 , 9мм пістолет ПМ 1989 року виготовлення №ГВ6088, 9 мм пістолет ПМ 1989 року виготовлення № ГВ8400 5,45мм АКС-74 1982, № НОМЕР_5 , багнет-ніж у кількості 33 шт. (з комплекту 5,45мм ЛК-74 (АКС-74) №2 року, 4 року, 4139048- 1986 року, 4 року, 4 року, 2 року, року, 4 року, 4 року, 4 року, 4 року, 1 року, 4 року, 4 року, 4 року, 1 року, 4 року, 1 року, 4 року, 2 року, 4 року, 4 року, 4 року, 2 року, 4093026- 1985 року, 2 року, 1 року, 4 року, 2 року, 2 року, 4 року, 2 року, 4 року.

За вказаним фактом командиром військової частини НОМЕР_1 призначене службове розслідування, проведення якого доручено комісії у складі військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 : голови комісії - заступника начальника логістики - начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , членів комісії - начальника інженерно аеродромної служби логістики майора ОСОБА_4 , начальника служби радіоелектронної боротьби штабу майора ОСОБА_5 , заступника командира 3-ї авіаційної ескадрильї майора ОСОБА_6 , заступника начальника технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_7 , начальника технічної позиції - заступника начальника служби авіаційного озброєння капітана ОСОБА_8 .

Згідно резолютивної частини акту, втрата зброї відбулася внаслідок неналежного виконання полковником ОСОБА_9 своїх службових обов`язків, а саме: незадовільна організація несення служби черговими військової частини НОМЕР_1 та незадовільна організація евакуації стрілецької зброї, в наслідок чого сталося порушення вимог Статутів Збройних Сил України, наказів та інших керівних документів, що регламентують отримання, користування та зберігання військового майна, в тому числі зброї та боєприпасів, що призвели до фактичної втрати зброї військової частини НОМЕР_1 .

На думку осіб, які проводили розслідування. позивач порушив ст.68 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, відповідно до якої: начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за організацію вартової і внутрішньої служби за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки бригади (полку, окремого батальйону); за стан пожежної безпеки штабу та ст. ст.69 Статуту внутрішньої Служби Збройних Сил України, відповідно до якої: начальник штабу бригади (полку, окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати й не менше ніж двічі на рік проводиш перевірку наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, засобів зв`язку та майна у безпосередньо підпорядкованих йому службах і підрозділах.

Не погоджуючись з вказаним наказом командира вiйськової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут №548-ХІV).

Статтею 3 Статуту №548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст.9 Статуту №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

На підставі ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Положеннями ст.83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Вимогами п.1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

В ході проведення службового розслідування встановлено, неналежне виконання службових обов`язків та неправомірні дії начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 , а саме факт втрати стрілецької зброї та боєприпасів яке належить військовій частині НОМЕР_1 .

Виходячи із змісту правопорушення, яке ставиться позивачу у провину, при вирішенні питання про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо видання наказу.

Позивач у своїх поясненнях зазначає, що з пояснень військовослужбовців в/частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 , капітана ОСОБА_11 , майора ОСОБА_12 , майора ОСОБА_13 , капітана ОСОБА_14 , капітана ОСОБА_15 , капітана ОСОБА_16 та інших вбачається, що в період з 24 по 25 лютого 2023 року з чергової частини видавалася та приймалася стрілецька зброя, при цьому після оголошення бойової тривоги, зброя видавалася відповідно карток-замісників. При цьому, у вказаний період з кімнати чергового частини невідомими особами була вилучена документація, в тому числі книга приймання-здавання чергування чергового частини.

25 лютого 2023 року невідомою особою була надана команда на завантаження зброї з кімнати чергового. На виконання команди стрілецька зброя була завантажена на автобус, після чого в період з 25 лютого 2023 року по 27 березня 2023 року пересувалася між чисельними населеними пунктами, в яких періодично відвантажувалася та завантажувалася без будь-якого документального підтвердження.

Слід звернути увагу, що службовим розслідуванням не встановлено особу, яка віддала наказ.

Відповідно до п. 20 Інструкції № 359 в авіаційних і авіаційно-технічних військових частинах у разі оголошення тривоги ящик з особистою зброєю та боєприпасами для офіцерів і прапорщиків підрозділу отримує в чергового частини відповідальний офіцер, призначений наказом командира військової частини, під особистий підпис у книзі видачі зброї та боєприпасів і доставляє їх на аеродром (у район), де видає їх за картками замість зданої на зберігання зброї. Стрілецьку зброю в дерев`яних ящиках та боєприпаси в металевих ящиках для солдатів і сержантів отримує в чергового підрозділу поштучно під особистий підпис у книзі видачі зброї та боєприпасів і доставляє на аеродром (у район) старшина підрозділу, де за вказівкою командира підрозділу видає особовому складу під особистий підпис у відомості видачі зброї та боєприпасів (у разі тривоги, у варту). Відомість видачі зброї та боєприпасів повинна бути зареєстрована і зберігатися в підрозділі протягом року.

Після закінчення тривоги (збору) офіцери і прапорщики повертають особисту зброю та боєприпаси офіцеру, відповідальному за отримання і доставку зброї, отримують від нього свої картки замість зданої на зберігання зброї.

Відповідальний офіцер здає зброю та боєприпаси черговому частини згідно з книгою видачі зброї та боєприпасів. Стрілецьку зброю та боєприпаси солдати і сержанти підрозділів повертають після закінчення заходів тривоги старшині підрозділу. Старшина підрозділу здає стрілецьку зброю поштучно, а боєприпаси - у замкненому, запечатаному ящику згідно з книгою видачі зброї та боєприпасів черговому підрозділу.

Черговий підрозділу про здачу особовим складом зброї та боєприпасів доповідає командиру підрозділу і черговому частини. Про повернення стрілецької зброї та боєприпасів у місце постійної дислокації та здавання їх під охорону добовому наряду черговий частини доповідає командиру військової частини. Таким чином, законодавчі та нормативні акти покладають відповідальність за видачу та зберігання зброї з кімнати чергового частини на командира частини та чергового військової частини. У зв`язку з цим, висновки службового розслідування щодо причинно - наслідкового зв`язку між діями позивача та втратою зброї є хибними.

Слід зазначити, що суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що службовим розслідуванням не було чітко та обґрунтовано встановлено всі обставини проступку, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступінь вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Тобто, відповідачем не вжито усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що посилання відповідача в оскаржуваному наказі на порушення позивачем вимог ст.ст. 11, 12, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу першого cт. 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу третього cт. 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу чотирнадцятого cт. 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 дисциплінарного Статуту Збройних Сил України є загальними та неконкретизованими, адже з їх викладу неможливо встановити, які саме службові обов`язки не виконав позивач.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, суд приходить до висновку, що Наказ командира вiйськової частини НОМЕР_1 (з основної дiяльностi) №296 від 17.09.2023 року "Про результат службового розслiдування за фактом втрати зброї управління вiйськової частини НОМЕР_1 ", прийнятий не на підставі та не в порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, а тому не відповідає ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ командира вiйськової частини НОМЕР_1 (з основної дiяльностi) №296 від 17.09.2023 року «Про резулътат службового розслiдування за фактом втрати зброї управління вiйськової частини НОМЕР_1 »

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник