Справа № 240/4759/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/4759/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 28.11.2023 року №12 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.11.2023 року, зарахувавши період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 3 -річного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є особою потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії та на день аварії з 28.03.1986 року по 08.07.1986 року та з 18.05.1990 по 01.01.1993 року проживала в місті Коростені Житомирської області, тобто на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення. У Позивача наявний необхідний загальний страховий стаж, до якого Відповідач безпідставно не врахував період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 3 -річного віку.

Позивач зазначає, що з досягненням 54 річного віку та за наявності відповідного страхового стажу 23.11.2023 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням від 28.11.2023 року Відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Ухвалою судді Липа А.В. від 19.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з призовом з 04.07.2024 судді ОСОБА_2 на військову службу, дану справу передано на розгляд судді Нагірняку М.Ф.

Ухвалою судді Нагірняка М.Ф. від 23.07.2024 року справу прийнято до свого провадження та продовжено її судовий розгляд за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області. За результатами розгляду заяви Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду проживання чи праці на території, яка відноситься до зони радіоактивного забруднення та необхідного загального страхового стажу.

Відзив Відповідача-2, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, на позов до суду не надходив.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 23.11.2023 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, було прийнято оскаржуване рішення від 28.11.2023 року №12 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та частково ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено у в оскаржуваному рішенні та відзиві Відповідача-1, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення прожив лише 2 роки 9 місяців 24 дні, а загальний страховий стаж становить 26років 2 місяці 24 дні, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років (а.с.36).

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто станом на день звернення (23.11.2023 року) була особою, якій виповнилося повні 54 роки.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані, окрім інших, наступні документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 18.02.1996 року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 10.11.2023 року №4078 про те, що Позивач в період з 26.04.1986 року по 08.07.1986 року, з 18.05.1990 року по 13.03.1996 року та з 19.08.1998 року по теперішній час постійно проживала та була прописана в місті Коростені Житомирської області;

- копія диплому НОМЕР_2 , виданого 28.04.1990 року Ризьким технікумом залізничного транспорту про те, що Позивач в 1987 році поступила до вказаного учбового закладу і 28.04.1990 року його закінчила;

- копія трудової книжки;

- витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 10.11.2023 року;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 18.10.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому Житомирської області 20.10.2000 року сері НОМЕР_3 ;

- копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виданого Коростенським відділом реєстрації актів громадянського стану у Коростенському районі Житомирської області 07.06.2023 року сері 1-ТП №236826;

Відповідно до оскаржуваного рішення Відповідача-2 до загального страхового стажу Позивача не зараховано:

- період з 01.09.1992 року по 01.11.1993 року по причині відсутності відтиску печатки та підпису уповноваженої особи на підтвердження запису про звільнення;

- період догляду за дитиною 18.10.2000 р.н. по причині відсутності в свідоцтві про народження дитини відмітки про видачу паспорта, а наданий паспорт Позивачем засвідчує про його видачу на прізвище " ОСОБА_5 ".

Вказані доводи Відповідача-2 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, відповідно до вимог ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-IV).

Загальновідомо, що відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, запис за порядковим номер "12" від 01.11.1993 року в трудовій книжці на імя ОСОБА_6 про звільнення Позивача з роботи по переводу з магазину № НОМЕР_4 в Управління "Коростеньгаз" не підтверджений відтиском печатки та підписом уповноваженої особи.

Разом з тим, запис за порядковим номер "13" від 01.11.1993 року в трудовій книжці свідчить про прийняття Позивача на роботу в Управління "Коростеньгаз" по переводу саме з магазину №27.

Суд враховує, що відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (надалі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, долучений архівний витяг Архівного відділу Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 10.11.2023року №К-575 підтверджує трудові відносини Позивача з магазином №27 зумовлений її переводом з Управління торгівлі Коростенського виконкому по причині ліквідації роботодавця - Коростенського державного комунального комерційного підприємства "Міський торговий центр" (Управління торгівлі Коростенського виконкому) (а.с.54).

В зв`язку з цим, суд погоджується із доводами Позивача, що за наявності певних недоречностей в трудовій книжці про спірний період її роботи (01.09.1992 року по 01.11.1993 року) підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.

Суд вважає обґрунтованими доводи Позивача щодо зарахування періоду догляду за дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до загального страхового стажу.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка долучена до позову та досліджена судом, її матір`ю є ОСОБА_1 , Позивач у справі, (а.с.14). В зв`язку з цим, суд погоджується із доводами Позивача, що період догляду за дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.

Таким чином, загальний страховий стаж Позивача у розумінні вимог Закону №1058-IV перевищує 30 років, необхідні для призначення пенсії за віком з 23.11.2023 року.

Одночасно суд враховує, що окрім перелічених документів, до позову Позивач долучила копію довідки органу самоорганізації населення - спілки голів окружних будинкових, вуличних комітетів Коростенської міської ради Житомирської області від 14.02.2024 року №04/5 про те, що Позивач в період навчання в м.Рига приїзджала на кожні канікули та проживала в м.Коростені Житомирської області (а.с.11).

Таким чином, Позивачем до позову долучено докази на підтвердження її проживання на радіоактивно забрудненій території в період з 28.03.1986 року по 08.07.1986 року, з 18.05.1990 року по 01.01.1993 року та по даний час в м.Коростені Житомирської області.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008) м. Коростень відносяться до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону №796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, на 3 роки мають особи:

- які постійно проживали чи постійно працювали або постійно працювали у зоні добровільного (гарантованого) відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;

- або які постійно проживали чи постійно працювали або постійно працювали у зоні добровільного (гарантованого) відселення станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які постійно прожили або відпрацювали чи постійно навчалися на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше трьох років.

Тобто, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Таким чином, Позивач в період з 28.03.1986 року по 08.07.1986 року згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 10.11.2023 року №4078 постійно проживала та була прописана в місті Коростені Житомирської області, тобто на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії, що в розумінні примітки частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає їй право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком на три роки.

Крім того, Позивач в період 18.05.1990 року по 01.01.1993 року та по теперішній час згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 10.11.2023 року №4078 також постійно проживала та була прописана в м.Коростені Житомирської області, тобто на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

На підставі викладеного та із врахуванням наявного у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) надає підстави суду зробити висновок, що Позивач станом 01.01.1993 року постійно проживала у зоні добровільного (гарантованого) відселення сумарно не більше трьох років.

Тобто, в розумінні частини другої статті 55 Закону № 796-XII таке проживання Позивача станом 01.01.1993 року у зоні добровільного (гарантованого) відселення сумарно не більше трьох років надає їй додатково право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком ще на один рік (1 рік за 2 роки проживання).

Суд зазначає, що в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII призначення Позивачу спірної пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років, як особі, що досягла 54 річного віку, можливе за наявності, окрім факту проживання у зоні добровільного (гарантованого) відселення три роки, ще додатково 6 років (1 рік за кожні два роки) проживання або праці на цій території станом на 01.01.1993 року.

Таким чином, Позивач як особа, що станом на день аварії по 08.07.1986 року (незалежно від періоду) та станом на 01.01.1993 року у зоні добровільного (гарантованого) відселення сумарно прожила не більше трьох років надає їй право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком лише на 4 роки (3+1).

Зазначене свідчить, про наявність у Позивача сумарно загального страхового стажу більше 30 років та права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку лише на 4 роки, а не на 6 років, що при досягненні 54 річного віку не надає їй право на призначення пенсії за віком з часу звернення (23.11.2023 року).

Як вже зазначалося судом, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Разом з тим, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовно праці (навчання) Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, не були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 6 років, а лише на 4 роки, суд робить висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача-2 про відмову в такому призначенні пенсії та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

26.11.24