Справа № 200/4494/23
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 листопада 2024 року Справа №200/4494/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Крилова М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Горбачової Г.М. про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльність протиправною, визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльність протиправною, визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 року по 16.06.2020 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року.;

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.01.2020 року по 16.06.2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) липень 2015 року, а з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно січень 2008 року;

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) липень 2015 року, а з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно січень 2008 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року набрало законної сили 21.02.2024 року.

06 березня 2024 року видано виконавчі листи по справі.

09 вересня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача адвоката Горбачової Г.М. (надалі - заявник) надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення від 24 жовтня 2023 року по справі 200/4494/23.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 дотепер не виконано рішення суду.

Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року приятно заяву представника позивача адвоката Горбачової Г.М. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №200/4494/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльність протиправною, визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії..

20 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження терміну для виконання судового рішення по справі, яке обґрунтовано тим, що станом на 20.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідь забезпечувального фінансового органу щодо цільового фінансування не надходила. Після збільшення бюджетних асигнувань Міністерству оборони України будуть відкриті відповідні бюджетні призначення для повного забезпечення потреби, відповідно до наданих заявок. Вказує, що належне виконання рішення суду залежить не лише від ІНФОРМАЦІЯ_5 а також від вищестоящого штабу.

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для надання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суд увід 24.10.2023 року у справі №200/4494/23, протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання цієї ухвали.

25 листопада 2024 року від представника позивача адвоката Горбачової Г.М. надійшло клопотання в якому остання просить:

вважати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року №200/4494/23 ІНФОРМАЦІЯ_4 в строки, визначені ухвалою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.09.2024 не виконаними;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року по справі 200/4494/23.;

накласти на керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №200/4494/23.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах віднесено до процесуальних питань, що пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, і врегульовано ст. 382 розд. IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 7 ст. 382 Кодексу визначено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 382 цього Кодексу половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ч. 5 ст. 149, ч. 3 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Отже, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу, є правом суду, а не обов`язком.

Верховний Суд в ухвалі від 23 квітня 2019 року в справі № 805/516/18-а звернув увагу на те, що зазначені у ч.ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року, що ухвалено в даній адміністративній справі, набрало законної сили 21 лютого 2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення шляхом встановлення строку подання звіту про виконання рішення суду, який ухвалою суду від 25 листопада 2024 року було продовжено.

Продовження такого строку відбулось у зв`язку з тим, що суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, звіт про виконання судового рішення, що ухвалено в даній адміністративній справі та набрало законної сили, та докази його виконання до суду подано не було, разом з цим, було подано клопотання про продовження процесуального строку на подання звіту на виконання рішення у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Верховний Суд в ухвалі від 13 березня 2024 року в справі № 280/729/19 звернув увагу на те, що встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року у справі №0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу на те, що стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою для застосування цієї статті Кодексу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У поясненнях від 20.11.2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_5 вказує, що відповідачем, на виконання вимог ухвали суду від 23.09.2024 року, направлена заявка на фінансування до забезпечувального фінансового органу за вихідним №09/02/179 від 07.03.2024 року та подавалась щомісячно надалі. Кошти будуть перераховані після цільового фінансування ОСОБА_1 на його картковий рахунок. Станом на 20.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідь забезпечувального фінансового органу щодо цільового фінансування не надходила.

Вказує, що Міністерство фінансів України листами від 19.06.2024 № 10010-27- 5/18577 та від 18.07.2024 № 10010-27-5/21266 повідомило, що Кабінет Міністрів України доручив органам сектору безпеки і оборони вжити заходів, зокрема стосовно призупинення внесення пропозицій щодо перерозподілу асигнувань за рахунок скорочення видатків на грошове забезпечення військовослужбовців (доручення від 10.07.2024 № 16515/0/2-24). Генеральним штабом Збройних Сил України, за пропозиціями Центрального управління оборонних ресурсів Генерального штабу Збройних Сил України та Департаменту, поінформовано Міністра оборони України щодо зазначених проблемних питань (вих. № 300/1/С/30031 від 08.10.2024) та відповідно до доручення Міністра оборони України від 08.10.2024 № 34679/з в Міноборони вживаються заходи щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення вищезгаданої потреби. Після збільшення бюджетних асигнувань Міністерству оборони України будуть відкриті відповідні бюджетні призначення для повного забезпечення потреби, відповідно до наданих заявок. Тобто належне виконання рішення суду залежить не лише від ІНФОРМАЦІЯ_5 а також від вищестоящого штабу.

В підтвердження наведеним обставинам до суду подано, зокрема: довідку-розрахунок ОСОБА_1 згідно рішення №200/4494/23 від 24.10.2023; довідку-розрахунок грошового забезпечення та інших видів додаткових виплат за період з 20.01.2020 по 16.06.2020; лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 220/13/9088 від 04.11.2024.

Отже, з боку боржника відсутні ознаки умисної протиправної поведінки чи бездіяльності, які б свідчили про ухилення від виконання судового рішення.

Зазначені обставини справи свідчать про те, що невиконання суб`єктом владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, рішення суду обумовлено незалежними від нього причинами.

Невиконання судового рішення в такому разі не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у збільшеному розмірі (як засобу процесуального примусу) у такому випадку жодним чином не захищає право особи на виконання ухваленого щодо неї рішення суду.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду України у справах № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а.

З огляду на наведене та враховуючи положення процесуального законодавства суд дійшов висновку про те, що правові підстави для накладення на керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідального за виконання рішення суду в даній справі, штрафу - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Горбачової Г.М. про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу, що подана в даній адміністративній справі, відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя М.М. Крилова