Справа № 160/17045/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛебеденко В.В.
представника відповідача Ярмолич К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
01.07.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України від 26.06.2024 року №1276696-24/04-20.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2024 №1276696-24/04-20, за якими визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік на суму 264 388,13 грн. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки нараховане податкове зобов`язання вже сплачено Фермерським господарством «КПД», у якого земельні ділянки перебували в оренді починаючи з 01.04.2022. Таким чином, відповідач фактично здійснив повторне нарахування податкового зобов`язання фізичній особі, який вже сплачено фермерським господарством, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом надання документу про сплату судового збору.
08.07.2024 позивач повідомив суд про виконання вимог ухвали суду від 05.07.2024 шляхом надання квитанцій про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами з 07.08.2024, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26.07.2024 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та винесеним з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні. Так, мінімальне податкове зобов`язання розраховане згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При цьому, у ФГ «КПД» право користування 35 земельними ділянками, загальною площею 267,2695 га, виникло лише з грудня 2022 року, з моменту державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок.
Ухвалою суду від 18.09.2024 постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 10.10.2024 о 11:00 год.
10.10.2024 адміністративну справу було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги та справу призначено до розгляду на 22.10.2024 о 09:30 год.
У підготовчому засіданні 22.10.2024 оголошено перерву до 12.11.2024 о 10:20 год. для надання можливості позивачу ознайомитись із додатковими поясненнями відповідача, строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
Усною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, від 12.11.2024 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 19.11.2024 о 09-20 год.
Позивач, представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини не прибуття суд не повідомили.
Відповідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності позивача, представника позивача, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
Представник відповідача у судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 39 земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Магдалинівської ОТГ, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ці обставини визнаються сторонами у справі і не є спірними.
01.04.2022 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «КПД» укладено договори оренди 35 земельних ділянок, загальною площею 267,2695 га, терміном на 7 років, які були зареєстровані у грудні 2022 року.
29.12.2023 Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано податкове повідомлення-рішення №1270613-24/04-20, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковий період 2022 рік в розмірі 247 802,91 грн.
26.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до податкового органу із заявою для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб.
За результатами проведеної звірки встановлено, що 29.04.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,49 га, строком дії до 16.08.2026.
Також, за результами звірки встановлено, що 22.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 5,5 га, строком дії до 18.06.2031.
На підставі встановленої інформації Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесене податкове повідомлення-рішення №1270613-24/04-20 від 29.12.2023 на суму 247 802,91 визнало відкликаним, та сформувало нове податкове повідомлення-рішення щодо суми нарахованого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік №1276696-24/04-20 від 26.06.2024 на суму 264 388,16 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 26.06.2024 №1276696-24/04-20 про нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік на суму 264 388,13 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Законом України від 30.11.2021 року № 1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі. постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, вводиться поняття мінімального податкового зобов`язання (далі - МПЗ).
Відповідно до п. 64 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.
Згідно із п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником у частині МПЗ є резидент, який володіє, та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь.
П.п. 170.14.3 п. 170.14 ст. 170 ПК України встановлено, що визначення загального МПЗ фізичним особам, які не зареєстровані як фізичні особи - підприємці, здійснюється контролюючим органом за податковою адресою таких осіб до 1 липня року наступного за звітним.
Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/ користування.
При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.
Відповідно до п.п. 170.14.5 п.170.14 ст.170 ПК України, до загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів для платника податку - фізичної особи включаються: податок на доходи фізичних осіб (далі податок) та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції; земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь.
Для фізичних осіб, які відповідно до норм Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України від 06.10.1998 року № 161 «Про оренду землі» оформили взаємовідносини щодо передачі сільськогосподарських угідь в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування, МПЗ контролюючим органом не визначається. У такому випадку МПЗ за такі землі сплачує орендар.
Розрахункова сума МПЗ визначається за формулами, встановленими ст.381 ПК України, в залежності від наявної нормативно грошової оцінки відповідної земельної ділянки або нормативно грошової оцінки 1 гектара ріллі по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПК України для справляння плати за землю, коефіцієнту та кількості календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
Відповідно до п.67 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово для розрахунку МПЗ за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки коефіцієнт застосовується із зазначенням 0,04.
Сума податку у частині позитивного значення різниці між сумою загального МПЗ та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги площі кожної із земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, та сплачується (перераховується) до місцевих бюджетів за місцезнаходженням таких земельних ділянок.
Відповідно до пп.170.14.6 п.170.14 ст.170 ПК України, у разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним МПЗ та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку таких платник податку має право у порядку, встановленому 42 ПК України, протягом 30 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення звернутися до контролюючого органу для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суму податку, з наданням підтвердних документів, зокрема щодо: земельних ділянок, що знаходяться у платника податку у власності та/або постійному користуванні або в оренді (суборенді, емфітевзисі), їх нормативної грошової оцінки та площі; суми доходу, отриманого від реалізації власної сільськогосподарської продукції; суми сплачених податків, зборів, платежів.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельні ділянки або договорів про передачу майна в оренду, емфітевзис або інше користування земельних ділянок, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, обчислення мінімального податкового зобов`язання здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації від відповідних органів про власність/користування або перехід права власності/користування на такі земельні ділянки.
Якщо за результатами звірки виявлено розбіжності між даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган протягом 10 днів, наступним днем завершення звірки, зобов`язаний скасувати (відкликати) таке податкове-повідомлення рішення та у разі потреби надіслати (вручити) платнику податку нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку, складене з урахуванням результатів проведеної звірки.
Згідно з підпунктом 38-1.1.1. пункту 38-1.1. статті 38-1 ПК України мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГОд х К х М / 12, де: НГОд - нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;
Розрахункова сума МПЗ щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГО х S х К х М / 12, де: НГО нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПКУ для справляння плати за землю;
S площа земельної ділянки, гектарах; К коефіцієнт;
М кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків (п.п. 38 1.1.2. п. 38 1.1. ст. 38 1 ПКУ).
Відповідно до пункту 67 підрозділу 10 розділу ХХ ''Перехідні положення'' ПК України тимчасово, для розрахунку МПЗ за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки коефіцієнт застосовується із значенням 0,04.
Згідно з пунктом 38-1.4 статті 38-1 ПК України у разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач власником 39 земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Магдалинівської ОТГ.
01.04.2022 між позивачем та ФГ «КПД» укладено договори оренди 35 земельних ділянок, загальною площею 267,2695 га, терміном на 7 років.
Так, згідно із ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі.
Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права й обов`язки відповідно до нього. Цей строк обчислюється від моменту укладення договору в письмовій формі (підписання сторонами).
У договорах оренди визначається строк, на який укладається договір, а не строк його чинності.
До 01.01.2013 законодавство визначало, що договір оренди землі забирає чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно із ст. 20 цього Закону, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Законом України №340-IX від 05.12.2020 внесено зміни до статті 19 Закону України «Про оренду землі», з 16.01.2020 має наступне формулювання: «Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права».
Крім того, ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV ).
Так, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
З аналізу викладеного вбачається, що мінімальний земельний податок сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, тобто з дня державної реєстрації права оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки.
Разом з тим, як встановлено судом, укладені з ФГ «КПД» договори оренди були зареєстровані лише у грудні 2022 року, що не заперечується позивачем та підтверджується матеріалами справи.
Отже, право сплачувати мінімальний земельний податок у ФГ «КПД» виникло з моменту державної реєстрації договорів оренди, а саме, з грудня 2022 року, до цього часу, незважаючи на укладені договори оренди 01.04.2022, які не зареєстровані у встановленому законом порядку, такий обов`язок покладався на власника земельних ділянок, тобто на позивача.
Посилання позивача на введення воєнного стану, а також відсутність у реєстраторів доступу до реєстрів та нездійснення реєстраторами дій щодо державної реєстрації, суд вважає безпідставними оскільки доказів звернення до державного реєстратора, а також того, що йому було відмовлено у здійсненні реєстрації договорів оренди землі з підстав відсутності доступу до реєстрів позивачем суду не надано.
З огляду на вказане, суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2024 №1276696-24/04-20, прийнято відповідачем правомірно та обґрунтовано, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 25,, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 листопада 2024 року.

Суддя Н.Є. Сліпець