Справа № 552/7461/24
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7461/24
Провадження №2-а/552/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.11.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Сухорукова Олена Анатоліївна,

відповідач - Департамент патрульної поліції,

представник відповідача Забродська Яна Романівна,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В поданій до суду заяві посилався на те, що працівником Управління патрульної поліції в Львівській області 21.10.2024 року винесено постанову відносно водія ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА03309176, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Про зазначену постанову і штраф ОСОБА_1 дізнався з мобільного додатку «Дія» 21 жовтня 2024 року.

З даною постановою ОСОБА_1 не згоден, та вважає її незаконною.

Посилаючись на те, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, а також на те, що правопорушення ним не вчинялось, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову серії ЕНА №03309176 від 21 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 горн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с.26).

Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції докази, а саме:

матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких винесена постанова ЕНА03309176 від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,

копію постанови ЕНА03309176 від 21 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ,

відеозаписи із портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано дорожню подію за участю ОСОБА_1 , 05 жовтня 2024 року на трасі М-06 Київ-ЧОП 497 км., в тому числі відеозапис з приладу «TruCam».

Представник Департаменту патрульної поліції Забродська Я.Р. надала суду відзив на позов, у якому проти адміністративного позову заперечувала в повному обсязі.

Зазначила, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме 05 жовтня 2024 року близько 14 год. 08 хв. на автодорозі М-06-Київ-Чоп у с. Новий Милятин (497 км.). керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю 73 км./год. при дозволеній швидкості 50 км./год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUcam LTI 20/20 ТС000584, чим порушив пункт 12.4. Правил дорожнього руху.

Порядок притягнення позивача до відповідальності поліцейським додержано.

Під час розгляду адміністративної справи прав позивача порушено не було.

Тому, зазначаючи, що позивач у повній відповідності до вимог закону притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, просила в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи або клопотань учасники справи суду не подавали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сухорукова О.А. позов підтримали в повному обсязі. Просили його задовольнити.

Представник відповідача Забродська Я.В., яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, у тексті відзиву просила суд розглядати справу за відсутності представника відповідача.

За таких обставин неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, 21 жовтня 2024 року поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Турчинським Романом Ростиславовичем стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №03309176 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови позивач ОСОБА_1 05 жовтня 2024 року близько 14 год. 08 хв. на автодорозі М-06-Київ-Чоп у с. Новий Милятин (497 км.). керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю 73 км./год. при дозволеній швидкості 50 км./год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUcam LTI 20/20 ТС000584, чим порушив пункт 12.4. Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач факт порушення Правил дорожнього руху заперечує, пояснюючи, що він рухався з дозволеною швидкістю в колоні автомобілів, які поліцейськими зупинені не були.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Але відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано суду належних та беззаперечних доказів на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху України, а також доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та дотримання встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення за вказаних вище обставин відповідачем надано диск з відеозаписами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив «приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення».

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Оскільки в оскаржуваній постанові чітко зазначено, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUcam LTI 20/20 ТС000584, долучений до матеріалів справи відеозапис є належним доказом.

Але, долучене до справи відео з приладу TRUcam має дефекти, які перешкоджають його прийняттю судом в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Внаслідок низької якості вказаного відеозапису неможливо встановити з якою швидкістю рухався автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також цього чи іншого автомобіля швидкість вимірювалась даним приладом.

Так, з відеозапису вбачається, що вимірюється швидкість транспортного засобу, який рухається на деякій відстані від автомобілів, що рухаються в попутному напрямку, наздоганяє їх.

Але разом з тим на відеозапису швидкість транспортного засобу, зазначена в лівому нижньому кутку запису як до моменту вимірювання швидкості, під час здійсненого вимірювання, а також після нього, не змінюється та становить 73 км./год.

Протягом всього відеозапису, що триває 3 секунди, не змінюється також і час, зазначений в правому верхньому кутку відеозапису, який зафіксовано о 14 год. 08 хв. 45 сек.

На фотознімку з приладу TRUcam LTI 20/20 ТС000584, наданому на диску з відеозаписами та роздрукованому в тексті відзиву на позов, зафіксовано державний номерний знак автомобіля, яким керував позивач, - НОМЕР_1 вказано, що обмеження швидкості (Speed Limit) становить 73 км/год, та результат вимірювання швидкості вказаного автомобіля (Speed) 73 км./год. Тобто згідно даного доказу і обмеження швидкості, і результат вимірювання швидкості однаковий 73 км./год.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином відповідач належними доказами не довів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів факту порушення Правил дорожнього руху, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Таким чином позов ОСОБА_1 про скасування постанови підлягає до задоволення.

В той же час суд відхиляє доводи позивача щодо порушення його прав інспектором поліції, який не представився на його вимогу.

З долучених до справи доказів вбачається, що розгляд адміністративної справи щодо позивача розпочав поліцейський ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Як підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами, що надані позивачем, та відеозаписами з боді-камер поліцейських, що долучені до матеріалів справи відповідачем, поліцейський представився позивачу двічі, спершу повідомивши, що він старший сержант Мамчак, а потім зазначив, що він - поліцейський взводу 1 роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_2 .

При цьому чинним законодавством України не передбачено, що поліцейський має представлятися декілька разів на кожну вимогу особи.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем відеозапису, ще раз представитися він вимагав у поліцейського для фіксації на відеозапис, який він здійснював, бо він «не включив свій відеозапис», а не тому, що поліцейський не представився чи позивач не почув його ім`я, тощо.

Суд також відхиляє доводи позивача що поліцейським йому не надано докази вчинення правопорушення, оскільки з наданого суду відеозапису вбачається, що поліцейський пред`явив позивачу відеозапис на приладі TRUcam. Незгода позивача з відеозаписом не свідчить про те, що такий запис йому не надавався.

Суд також відхиляє заперечення позивача щодо використання поліцейським приладу TruCam в ручному режимі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до даних сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки №UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26 грудня 2018 року, який дійсний до 26 грудня 2028 року за результатами дослідження технічного проекту засобу вимірювальної техніки встановлено відповідність даного типу засобу вимірювальної техніки затвердженим вимогам Технічного регламенту.

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29470 від 15 листопада 2023 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000584. Дане свідоцтво чинне до 15 листопада 2024 року.

Також із вказаного свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29470 від 15 листопада 2023 року вбачається, що вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000584 може використовуватись як в ручному, так і в автоматичному режимах.

Оскільки технічні характеристики вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000584 дозволяють його використання в ручному режимі, що підтверджується вказаними вище доказами, суд відхиляє доводи позивача щодо невірного використання інспектором поліції вказаного вимірювального засобу в ручному режимі.

На офіційному сайті Національної поліції за поданим відповідачем посиланням дійсно наявне повідомлення про здійснення патрульними з приладом TruCAM контролю дорожнього руху, в тому числі на ділянці автодороги М-06 Київ-Чоп 440 500 км. з 23.05.2023 року.

А наведеними у відзиві фотознімками підтверджується наявність відповідного попереджувального дорожнього знаку про здійснення фіксації швидкості.

Щодо доводів позивача про розгляд адміністративної справи без належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду, суд встановив наступне.

Як підтверджується долученими до справи доказами, за клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи про адміністративне правопорушення було відкладено на 08 жовтня 2024 року 10-00 год. до Управління патрульної поліції у Львівській області по вул. Перфецького, 19 у м. Львові.

Про дату, час та місце розгляду адміністративної справи позивач був повідомлений під підпис.

На розгляд справи 08 жовтня 2024 року позивач до УПП у Львівській області не з`явився.

Тому уповноваженою особою УПП у Львівській області направлено повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції на 21 жовтня 2024 року.

Як підтверджується даними трекінгу Укрпошти, це повідомлення позивачем не одержано, повернулося відправнику 02 листопада 2024 року без вручення у зв`язку з закінченням терміну його зберігання поштовою організацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18; «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення ОСОБА_3 «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).

Як встановлено судом, ОСОБА_3 знав про те, що на розгляді у Комісії перебуває дисциплінарне провадження щодо нього, однак протягом всього часу не цікавився про стан його перебігу та не подавав будь-яких пояснень та доказів на спростування аргументів, викладених у скаргах керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та прокурора Кіровоградської області ОСОБА_3 .

Отже, доводи ОСОБА_3 про неповідомлення його про дату й час засідання, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати письмові пояснення спростовуються наведеними вище мотивами».

Вказану позицію Верховний Суд знову підтвердив у постанові від 18 березня 2021 року № 911/3142/19, у якій зазначив, що: «Разом з тим, Верховний Суд відхиляє зазначені аргументи скаржника, оскільки згідно з матеріалами справи № 911/3142/19 рішення суду першої інстанції від 20.05.2020 зі справи направлено на адресу Товариства 18.06.2020 рекомендованою кореспонденцією, проте повернуто до суду першої інстанції з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б)».

На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач повідомив позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, направивши йому відповідне повідомлення рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу, це є достатнім для того, щоб вважати повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення належним.

Крім того, з трекінгу Укрпошти вбачається, що вже 15 жовтня 2024 року зазначене повідомлення прибуло до м. Полтави, та в цей же день відбулася невдала спроба вручення адресату. Тобто, з 15 жовтня 2024 року позивач міг одержати таке повідомлення у поштовому відділенні. І тільки 29 жовтня 2024 року дане повідомлення відправлено з м. Полтави в зворотному напрямку.

Тому суд відхиляє доводи позивача про неналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача щодо допущених поліцейськими порушень вимог закону при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з підстав не доведення відповідачем факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, перевищення дозволеної швидкості руху та величини такого перевищення через недоліки відео та фотофіксації.

Інші доводи позивача суд відхиляє.

З цих підстав не підлягають задоволенню і вимоги позивача про застосування судом заходів реагування у виді постановлення окремої ухвали щодо працівників патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №03309176, винесену 21 жовтня 2024 року поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Турчинським Романом Ростиславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач Департамент патрульної поліції, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, .

Повне судове рішення виготовлено 27.11.2024.

Головуючий О.А.Самсонова