Справа № 620/12694/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/12694/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови від 07 вересня 2024 року № 8921/94, у звільненні з військової служби ОСОБА_1 через сімейні обставини, на підставі поданого ним рапорту від 15 серпня 2024 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 задовольнити рапорт солдата ОСОБА_1 від 15 серпня 2024 року про його звільнення з військової служби згідно Закону України Про військовий обов`язок та військову службу через сімейні обставини та інші поважні причини, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, оскільки його рідний брат ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки його рідний брат ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану позивач має право на звільнення з військової служби.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зазначає, що позивач не має законних підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4, абз.15 п.3 ч. 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, оскільки смерть брата позивача ОСОБА_2 не є наслідком вчинених щодо нього насильницьких дій, а є наслідком нещасного випадку в районі бойових дій, який не пов`язаний із захистом Батьківщини, суверенітету та незалежності України від військової агресії російської федерації.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.04.2024 №105 солдата ОСОБА_1 , стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09 квітня 2024 року № 31-PC на посаду солдата резерву 68 запасної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.32).

15.08.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його рідний брат ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. До рапорту надав: нотаріально засвідчені копії свідоцтва про народження позивача, про народження ОСОБА_2 , про смерть ОСОБА_2 ; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 58 від 27.02.2023; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) № 15 від 06.01.2023 «Про результати проведення службового розслідування за фактом смерті старшого солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 »; матеріали службового розслідування за фактом смерті старшого солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 (а.с.33).

Листом від 07.09.2024 № 8921/94 відповідач повідомив позивача, що в ході розгляду рапорту та наданих до нього додатків було встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №58 від 27.02.2023, смерть брата позивача - ОСОБА_2 , ступінь споріднення підтверджується (свідоцтвом про народження, актовий запис №1189 від 16.05.1970, серія НОМЕР_4 ) пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в районі бойових дій, не пов`язана із захистом Батьківщини. Також відповідно до наданих копій матеріалів службового розслідування за фактом смерті старшого солдата ОСОБА_2 , встановлено, що його смерть сталася під час нещасного випадку в районі бойових дій, не пов`язана із захистом Батьківщини, суверенітету та незалежності України від військової агресії рф. Відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4, абзацу 15, пункту З частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від.25.03.1992 № 2232-ХІІ підстави для звільнення за сімейними обставинами - якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, відсутні (а.с.34).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, статтею 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII) визначені підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону 2232, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, під час воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану (абз. 15 п.3 ч. 12 ст. 26 вказаного Закону).

Так, предметом цього позову є відмова військової частини, у якій проходить службу позивач, щодо звільнення за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII як військовослужбовця, в якого загинув рідний брат під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України.

При цьому, як встановлено судом та слідує з матеріалів справи актом службового розслідування від 06.01.2023, проведеного військовою частиною НОМЕР_3 за фактом смерті старшого солдата ОСОБА_2 , встановлено, що 01.01.2023, в результаті експлуатації генератора в приміщенні дитячого садка (с. Парасковіївка Бахмутського району), яке мало погану вентиляцію, стало накопичення чадного газу, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , подія мала місце в зоні бойових дій, однак не пов`язана із захистом Батьківщини. За результатами службового розслідування було прийнято вважати, що обставини внаслідок яких настала смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що сталась під час нещасного випадку в районі бойових дій, не пов`язана із захистом Батьківщини, суверенітету та незалежності України від військової агресії рф (а.с.36-38).

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 27.02.2023 №58, смерть брата позивача - старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в районі бойових дій, не пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.35).

Тобто з наведеного слідує, що смерть брата позивача - старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 сталася під час нещасного випадку в районі бойових дій, не пов`язана із захистом Батьківщини, суверенітету та незалежності України від військової агресії рф, а тому відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що надані відповідачу документи жодним чином не підтверджували факт загибелі рідного брата позивача під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, щоб могло бути підставою звільнення позивача з військової служби на підставі положень пп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а відтак відмова відповідача у звільнені позивача з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами за його рапортом відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положення статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій підтверджено належними та допустимими доказами.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Повне судове рішення складено 26.11.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО