Справа № 601/3046/24
Суддя: Шульгач Н. М.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/3046/24
Провадження № 2-а/601/61/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,

представника позивача адвоката Семененко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду у м. Кременець за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП від 23 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП від 23 вересня 2024 року та закриття провадження по справі.

В обґрунтування вимог вказує, що згідно постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 23.09.2024 його визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме за неявку під час загальної мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк, зазначений в отриманій ним повістці (для оновлення військово-облікових даних) та накладено штраф в розмірі 17500 грн. Копія постанови отримана позивачем 23.09.2024 року. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною. Зазначає, що 10.07.2024 року позивачем було оновлено військово-облікові дані в додатку Резерв+ і не було будь-якої необхідності оновлювати їх знову 04.12.2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім цього, позивачем було отримано ще одну повістку для явки в ІНФОРМАЦІЯ_4 також на 04.12.2023, куди він з`явився. 04.12.2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було вручено мобілізаційне розпорядження (бойову повістку) для явки в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 07.12.2023 року. Вказані обставини свідчать про неможливість його явки в ІНФОРМАЦІЯ_6 04.12.2023.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 09.10.2024 позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 04.11.2024 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача - адвокат Семененко Л.М. в судовому засіданні заявленні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та просить їх задовлити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явилася, однак про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзиву на позовну заяву не подала.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

ОСОБА_1 було вручено повістку відповідно до якої він має прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 04.12.2023 року.

ОСОБА_1 було вручено повістку 1796 згідно якої 07.12.2023 року о 08 год. 30 хв. він має з`явитися за адресою АДРЕСА_1 для відправки у військову частину.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП від 19.09.2024 року ОСОБА_1 здійснив триваюче правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ. Що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 року №49), а саме не з`явився під час загальної мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк, зазначений в отриманій ним повістці начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , чим порушив вимоги ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.3 ст.17 Закону України «Про оборону України».

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 23.09.2024, винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17500 грн.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник РТЦК та СП, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами, якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Однак, жодного доказу на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.3 ст.17 Закону України «Про оборону України» за обставин, що викладені в оскаржуваній постанові представником відповідача до суду не надано. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, зокрема, які свідчили би про вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому позов ОСОБА_1 ґрунтується як на запереченні вчинення проступку так і на порушенні працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

На спростування цих доводів представник відповідача також не надав доказів, хоча такий обов`язок покладений на нього згідно із вимогами частини 2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідач відзив не подав.

Позивач 04.12.2023 з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_8 (за місцем свого проживання) з метою уточнення військово-облікових даних та відповідно виконав свій обов`язок. ОСОБА_1 не міг в один день прибути до двох територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки одночасно.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Однак, не додано доказів наявності такої кваліфікуючої ознаки, як повторність. Санкція даної статті не передбачає штрафу в розмірі 17500 грн.

За даних обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 132,139, 143, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП від 23 вересня 2024 року - задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 23.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17500 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за за ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Н. М. Шульгач