Справа № 400/589/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 р. № 400/589/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , с. Засілля, Миколаївський район, Миколаївська область, 57233,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 22.12.2023 року; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 22.12.2023 року про відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007.

Ухвалою від 25.01.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього РСФРР за час до набуття чинності цією Угодою. Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Враховуючи зазначене, ГУ ПФУ протиправно не зараховано періоди роботи в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року до його страхового стажу.

Ухвалою від 03.10.2024 року суд ухвалив розглядати справу з урахуванням збільшених позовних вимог у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 22.12.2023 року про відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2023 року про зарахування до його стажу роботи роботу в російській федерації з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992 року. Крім того, з 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді від 13.03.1992 року. Отже, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФСР по 31.12.1991 року.

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території РФ з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03.12.2007 року.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

З 30.10.2023 року позивачу призначену пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі та раніше за текстом Закон № 1058).

08.12.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, у якій просив надати пояснення щодо не зарахування періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року до трудового стажу.

Листом від 22.12.2023 року № 24701-24191/Г-02/8-1400/23 відповідачу надано відповідь, у якій роз`яснено, що з 01.01.2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених ч. 1 ст. 40 Закону № 1058. Враховуючи викладене, підстви для зарахування періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року в РФ відсутні.

Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні вказаного періоду до страхового, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

До страхового стажу позивача не враховані періоди роботи на території російської федерації, згідно із записами трудової книжки, з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року, з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007.

13.03.1992 року набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до ст. 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно ч. 2, 3 ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У відповідності до п. 2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж набутий ним до ухвалення відповідних рішень.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, а відповідно і заробітна плата за той період, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

З даного приводу суд зазначає, що право людини похилого віку на соціальний захист не може ставитися в залежність від виконання своїх обов`язків органом влади іншої держави.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із задекларованих принципів, суд вважає протиправною відмову у врахуванні заробітної плати за період роботи на території РФ, відповідно до наданих довідок.

Відтак, порушене право позивача на належний рівень пенсійної виплати підлягає судовому захисту.

Разом з тим, позивач не звертався до ГУ ПФУ із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи на території РФ. У матеріалах справи наявна заява позивача від 08.12.2023 року про надання пояснень щодо не зарахування відповідних періодів, у відповідб на яку надано лист від 22.12.2023 року № 24701-24191/Г-02/8-1400/23.

Зазначений лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, адже не є актом правозастосування. Названий лист носить лише інформаційний характер, оскільки не породжує виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача. Цей лист, як вбачається з його змісту та суті, містить інформацію про те, яким чином та підставі яких норм законодавства позивачу не було враховано до страхового стажу відповідний період роботи.

Зазначене виключає можливість визнання судом протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ.

Крім того, суд не може зобов`язати ГУ ПФУ повторно розглянути заяву про зарахування до стажу періодів роботи на території РФ, оскільки такої заяви не було подано у відповідності до положень Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 2 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного вище, а також порушення прав позивача в частині зарахування періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року, з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року до страхового стажу позивача, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправним дій ГУ ПФУ щодо не врахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року, з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року, та зобов`язати ГУ ПФУ врахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року, з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням врахованого стажу, починаючи з дати призначення пенсії з 30.10.2023 року.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (с. Засілля, Миколаївський район, Миколаївська область, 57233, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням врахованого стажу, починаючи з дати призначення пенсії з 30.10.2023 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 (с. Засілля, Миколаївський район, Миколаївська область, 57233, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 908,40 грн (дев`ятсот вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.11.2024 року.

Суддя О.В. Малих