Справа № 243/4854/24
Суддя: Агеєва О. В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/48/2024
Справа № 243/4854/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 269 від 18-.06.2024, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08.05.2024 приблизно о 12-00 год. На блокпосту між містами Краматорськ - Слов`янськ, до нього підійшов співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 . На його вимогу він надав свій паспорт, РНОКПП та посвідчення працівника ТОВ «Нова Пошта», а також ксерокопію наказу №7420 від 22.03.2024 заступника міністра економіки України про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Нова Пошта». Співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 все одно виписав йому повістку №3640 відповідно до якої йому запропоновано прибути 09.05.2024 до 08-00 год. за адресою АДРЕСА_1 , для постановки на облік. Він пояснив Співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він перебуває на обліку в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), його дані вже уточнені та оновлені, та він є заброньованим за ТОВ «Нова Пошта».

Він прибув у призначений день та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайняв чергу, був 15, через невеликий пробіг часу було оголошено повітряну тривогу, він був змушений залишити будівлю військкомату та перечекати повітряну тривогу у безпечному місці, тим паче вже стаціонарна будівля РТЦК була зруйнована внаслідок ракетного удару. Окрім того, він реально відчуває страх перебувати у будівлях зі скупченням військовозобов`язаних. Повітряна тривога лунала 09.05.2024 з 09-30 години до 17-00 години.

15.06.2024 він самостійно прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відносно нього був складений адміністративний протокол № 269 від 15.06.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до якого 09.05.2024 він не прибув о 08-00, годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він пояснив, що 09.05.2024 його викликали до військкомату в м. Краматорську, тому працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться о 10-00 годині 18.06.2024 у АДРЕСА_1 .

18.06.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_5 він пояснив начальнику ОСОБА_2 , що він прибув по повістці 09.05.2024 о 08-00 у зазначене місце в м. Краматорську, що була тривога, яка лунала весь день, що він перебуває на обліку в ТЦК м. Слов`янська та є заброньованим за підприємством, та незважаючи на його пояснення начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову №269 від 18.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу 17000,00 грн. за ч.3 ст. 210 КУпАП.

З даною постановою він не згоден, оскільки він з`являвся до ТЦК, однак лунала повітряна тривога та він перебував в укритті, крім того відповідно до постанови № 269 від 18.06.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене 09.05.2024 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. Тоді як зміни про розмір штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП збільшені з 1700-3400 грн. до 17000-25500 грн. Законом України № 3696-IX від 09.05.2024, який набув чинності 19.05.2024.

У зв`язку з чим просить суд постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 269 від 18.06.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.

Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 до суду надано відзив, в якому ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 заперечує проти задоволення позовної заяви, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою, з тих підстав, що 15.06.2024 військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол про вчинення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Вказаний протокол складено відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Також, відповідно до протоколу № 269 від 15.05.2024 позивачу було роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом останнього.

Відповідно до Протоколу № 269 про вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 15.06.2024 р., військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав копію протоколу під особистий підпис та надав пояснення де зазначив про згоду з вчиненим правопорушенням.

18.06.2024 начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 269, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до складеного Протоколу та Постанови за № 269 від 18.06.2024 року, що має своє підтвердження у позовній заяві та не оспорюється позивачем: 08.05.2024 правопорушником військовозобов`язаним ОСОБА_1 отримано повістку щодо необхідності прибути 09.05.2024 року у 8-00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

09.05.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 самостійно у 8.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, як і у подальшому не прибував самостійно до 15.06.2024 року.

15.06.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 з`явився самостійно ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто 15.06.2024 року виявлено (встановлено) особу правопорушника.

15.06.2024 військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол № 269, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При складанні протоколу військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав копію протоколу під особистий підпис та надав пояснення.

За вказаним протоколом винесено постанову про притягнення військовозобов`язаного ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Отже, в Україні з 24 лютого 2022 року діє особливий період. Визначено обставина має своє відображення у третьому абзаці мотивувальної частини протоколу № 731 від 26.10.2023 та у третьому абзаці мотивувальної частини Постанови № 731 від 27.10.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та Соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період (ч. 1).

09.05.2024 року Верховної Радої України прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Відповідно до частину 2 цього закону, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до Картки документа розміщеного на сайті Верховної ради України вказаний закон опубліковано 18.05.2024 року.

Дата набрання чинності 19.05.2024 року.

Статтею 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено чинність закону про відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме: Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до останнього абзацу частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Тобто, відповідно до зазначеного правопорушник вчиняв правопорушення з часу коли зобов`язаний був прибути за повісткою 09.05.2024 до часу коли він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме 15.06.2024.

15.06.2024 військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол № 269, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Протокол складено на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постановою № 269 від 15.06.2024 визначено відповідну санкцію.

Відповідно до поданої позовної заяви, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , не визначає та не надає будь яких документів які обґрунтовують його не можливість прибути за повісткою у визначений термін відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до наданих документів а також позивачем визнається та не оскаржується: 08.05.2024 правопорушником військовозобов`язаним ОСОБА_1 отримано повістку щодо необхідності прибути 09.05.2024 року у 8-00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

08.05.2024 військовозобов`язаний самостійно у 8.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, як і у подальшому не прибував самостійно до 15.06.2024 року.

15.06.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 з`явився самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто 15.06.2024 року виявлено (встановлено) особу правопорушника та військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол № 223, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

15 червня 2024 року солдатом першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол № 269 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 про те, що 08.05.2024 військовослужбовцем ЗСУ першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено громадянину ОСОБА_1 , про те, що 09.05.2024 року, 08 годині 00 хвилин, військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, однак 09.05.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, чим порушив вимоги п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду.

18 червня 2024 року керівником-начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 269 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Згідно постанови суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 08.05.2024 військовослужбовцем ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено громадянину ОСОБА_4 , про те, що 09.05.2024 року, 08 годині 00 хвилин, військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, однак на 09.05.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, а прибув сам 15.06.2024, чим порушив вимоги п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду.

Відповідно до повістки ОСОБА_1 запропоновано прибути до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 09.05.2024 до 08-00 год. за адресою АДРЕСА_1 .

Також позивачем долучено до позовної заяви копію Наказу №7420 від 22.03.2024 «Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ «Нова пошта» та Витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, де зазначено, що ОСОБА_5 , 1979 року народження, який працює в ТОВ «Нова пошта» відповідно до наказу Мінекономіки №12860 від 17.05.2024, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 17.11.2024.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - станом на 01 квітня 2024 року).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в редакції від 19 травня 2024 року).

Частиною першою статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 18 червня 2024 року № 269 слідує, що 08.05.2024 військовослужбовцем ЗСУ першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено громадянину ОСОБА_1 , про те, що 09.05.2024 року, 08 годині 00 хвилин, військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, однак на 09.05.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, чим порушив вимоги п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду, у зв`язку з чим, керівником-начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 09.05.2024 року о 08 годині 00 хвилин за повісткою від 08.05.2024 року.

Однак, на момент інкримінованого позивачу правопорушення, а саме станом на 09 травня 2024 року діяла редакція ст. 210-1 КУпАП від 14 жовтня 2023 року, яка не містила в собі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП взагалі, норма ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, набрала чинності лише 19 травня 2024 року.

Посилання відповідача в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення на те, що правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у контексті ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є триваючим, не ґрунтується на законі, оскільки передбачений Законом обов`язок позивача щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 був визначений конкретним строком 09 травня 2024 року о 08 годині 00 хвилин. Крім того, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, а саме 09.05.2024 діяла норма Закону на яку посилається відповідач в редакції від 30.06.2023 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містила в собі обов`язку у разі неприбуття громадянина зобов`язання у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Окрім того, зі змісту суті адміністративного правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 269, позивачу інкримінується те, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , саме 09.05.2024 о 08-00 год., тобто у самій фабулі правопорушення не інкримінується позивачу вчинення триваючого правопорушення у період з 09.05.2024 до 15.06.2024, тому доводи відповідача є нікчемними.

Таким чином суд приходить до висновку, що кваліфікація дій позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП неможлива. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи вищевикладене з урахуванням того, що на момент вчинення інкримінованого позивачу правопорушення норми передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не існувало, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає можливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 293, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову керівника-начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 269 від 18.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.11.2024

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області О.В. Агеєва