Справа № 521/12588/24
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/125/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 адвокат Поліщук Анастасія Володимирівна, на підставі ордера;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за довіреністю

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог адміністративного позову.

08.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просив суд: витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали адміністративної справи для дослідження під час розгляду справи; адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити; постанову № 3689 за справою про адміністративне правопорушення від 29.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України скасувати; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, позов аргументований тим, що з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП позивач не ознайомлювався, копію такого протоколу не отримував, а копію постанови позивачем отримано тільки 06.08.2024 року під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 06.08.2024 останній розписався в оригіналі постанови, та тільки 06.08.2024 отримав копію зазначеної постанови.

За твердженнями позивача його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за: «порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме несвоєчасне проходження військово - лікарської комісії, неоновлення облікових даних, а саме реєстрації шлюбу, народження дитини, працевлаштування, що затверджені абз. 5, ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та додатком 2 до Порядку організації та ведення обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, з огляду на що, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, за доводами позивача, який посилається на низку нормативно-правових актів, пов`язаних із введенням воєнного стану в Україні, в тому числі, пов`язаних з проведенням мобілізації, позивач дійсно був зобов`язаний в семиденний строк з моменту одруження, народження дітей, зміну місця роботи повідомити про це орган, де він перебував на військовому обліку. Проте, на думку позивача, у відповідача наявний як обов`язок, так і можливість отримувати дані про сімейний стан та склад родини позивача, про місце його роботи, у відповідності до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відтак, на переконання позивача, виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не обновив позивач, відповідач повинен був отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Крім цього, позивач щодо непроходження ним ВЛК вказав, що він ані повістки, ані направлення на ВЛК за якими він не з`вився та ВЛК не пройшов не отримував, водночас, на даний час ОСОБА_1 проходить ВЛК в рамках додаткового обстеження.

Наведені обставини, на думку позивача, є належними підставами для скасування оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви 08.08.2024 року, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

09.08.2024 року справа №521/12588/24 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09.08.2024 року у справі №521/12588/24 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, вирішено розгляд адміністративної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового розгляду.

20.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду на іншу дату (вх. №45801), аргументована необхідністю ознайомлення сторони позивача з наданим представником відповідача відзивом на адміністративний позов. При цьому, у зазначеному клопотанні представник позивача також вказала про відкликання клопотання, зазначене у прохальній частині позову - про витребування у відповідача копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки такі матеріали вже наявні у підсистемі «Електронний суд».

В цей же день, 20.08.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №45778), у якому відповідач просив суд у позовних вимогах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі. Відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву, відповідач вважає, що позовні вимоги, які викладені у позовній заяві позивачем є необґрунтованими, безпідставними та такими що не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені доказами (належними, допустимими достовірними та достатніми), а тому потребують залишення їх без задоволення.

Як вказав відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно інформації, яка наявна у його обліковій картці з 08.08.2017 року перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується також його обліковою карткою, у якій зазначено, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Посилаючись на низку нормативно-правових актів у сфері військового обов`язку та військової служби, відповідач зауважив, що позивач був оповіщений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо звіряння (актуалізації) його облікових даних, а у разі необхідності - проходження медичного обстеження військово-лікарською комісією, яка діє при ІНФОРМАЦІЯ_6 , та у подальшому - призову його за загальною мобілізацією на військову службу, з огляду на що, відповідач вважає, що позивач з 17.02.2010 року медичне обстеження військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 ), не проходив.

Відтак, відповідач вважає, що у відповідності до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу, яким передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів, позивач, як військовозобов`язаний, згідно із приписами ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-XII зобов`язаний був пройти медичне обстеження військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , особливості проходження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період якого визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Отже, на переконання відповідача, позивач не виконав обов`язки, які покладені на нього Законом № 2232-XII щодо дотримання правил військового обліку встановлених законом.

Також відповідач у відзиві на позов вказав, що приписами п. 19 Порядку №1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. Приписами п. 20 Порядку №1487 передбачено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних ст. 1 Закону України від 16.03.2017 року № 1951-VIII Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів це - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

При цьому, як вказано відповідачем ч. 2 ст. 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Проте, позивач не надав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості щодо реєстрації шлюбу у 2021 році та народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також не надав відомості до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо місця роботи в ТОВ ТРК БРИЗ, яке є його основним місцем роботи з 18.04.2023 року.

Відтак, на думку відповідача, аргументи та доводи позивача про те, що він не згоден з протоколом, оскільки вважав що у відповідача наявний як обов`язок так і можливість отримати від уповноважених органів та з реєстрів зазначену інформацію (про місце роботи та сімейний стан) є необґрунтованими, неправдивими, та таким що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому підлягають відхиленню судом.

Разом з тим, відповідач зауважив, позивач відмовився від отримання протоколу, про що є відповідні підписи свідків, а тому, позивач не виконав покладені на нього Законом України №3633-IX на нього обов`язки, та протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом не уточнив без поважних причин свої персональні дані.

04.09.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №48631), у якій позивачем було зазначено про обставини на спростування доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позовну заяву. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

В судове засідання, яке відкладалося, представники учасників справи з`явилися.

Представник позивача підтримала доводи та вимоги адміністративного позову, з мотивів, викладених письмово, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши адміністративну справу №521/12588/24, дослідивши письмові матеріали, вислухавши сторони, які з`явилися в судове засідання на розгляд справи, Малиновський районний суд міста Одеси дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення потребує задоволення, з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Так, судом у даній справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, з 18.04.2023 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю ТРК «БРІЗ» на посаді монтажника інформаційно-комунікаційних мереж, що вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю ТРК «БРІЗ» від 24.07.2024 року.

22.07.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане свідоцтво НОМЕР_3 , а/з №1635.

07.07.2022 року у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане свідоцтво НОМЕР_4 , а/з №1587.

29.07.2024 року старшим офіцером відділення військового обліку та бронювання солдатів і сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_9 було складено протокол про адміністративне правопорушення №3689 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одруженого, солдата, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 порушив правила військового обліку в умовах особливого стану, а саме несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, а саме: реєстрація шлюбу, народження дитини, працевлаштування, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.07.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет №8. Також у протоколі мається відмітка, що ОСОБА_1 від підпису відмовився в присутності зазначених вище свідків (протокол містить інформацію про те, що від пояснення та/або підписання, отримання другого примірнику протоколу ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ).

29.07.2024 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_9 , який розглянув протокол та адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №3689 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою встановлено, що ОСОБА_1 , допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме: несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, а саме: реєстрація шлюбу, народження дитини, працевлаштування, що затверджені абз. 5 ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.

Зазначеною постановою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Позивач отримав копію протоколу 06.08.2024 року, одночасно здійснивши власноруч помітку: «не згоден».

З облікової картки картотеки вільних залишків осіб, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації (системи Оберіг) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримував військовий квиток НОМЕР_5 від 08.08.2017 року, є придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони; військове звання солдат; група обліку всі види Збройних Сил України, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби; склад рядовий склад; посадова кваліфікація, військова посада днювальний КЕС; 15.08.2024 року (протокол №162) пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 ; визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

З роздруківки із застосунку Резерв + про перебування на військовому обліку ОСОБА_1 судом вбачається, що інформацію стосовного нього сформовано 16.08.2024 року, наявна відмітка про те, що дані уточнено вчасно.

Окрім наведеного, з опису документів, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вміст справи про адміністративне правопорушення складає: протокол про адміністративне правопорушення, від 29.07.2024 року, постанова про адміністративне правопорушення від 2024 року, паспорт НОМЕР_6 , В/К НОМЕР_5 від 08.08.2017 року, картка платника податків, код НОМЕР_1 . Інших документів письмових пояснень свідків, повісток тощо матеріали адміністративної справи не містять.

Інших письмових документів матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови № 3689 у справі про адміністративне правопорушення від 29.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно (абзац 4); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 року було оприлюднено Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримував військовий квиток НОМЕР_5 від 08.08.2017 року, є придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони; військове звання солдат; група обліку всі види Збройних Сил України, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби; склад рядовий склад; посадова кваліфікація, військова посада днювальний КЕС. Тобто, позивач з 08.08.2017 року є військовозобов`язаною особою.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, з 18.04.2023 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю ТРК «БРІЗ» на посаді монтажника інформаційно-комунікаційних мереж, що вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю ТРК «БРІЗ» від 24.07.2024 року.

Раніше, 22.07.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане свідоцтво НОМЕР_3 , а/з №1635.

07.07.2022 року у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане свідоцтво НОМЕР_4 , а/з №1587.

В подальшому, 29.07.2024 року старшим офіцером відділення військового обліку та бронювання солдатів і сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_9 було складено протокол про адміністративне правопорушення №3689 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одруженого, солдата, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 порушив правила військового обліку в умовах особливого стану, а саме несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, а саме: реєстрація шлюбу, народження дитини, працевлаштування, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.07.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет №8. Також у протоколі мається відмітка, що ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Та, в цей же день, 29.07.2024 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_9 , який розглянув протокол та адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було винесено постанову №3689 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою встановлено, що ОСОБА_1 , допустив порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме: несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, а саме: реєстрація шлюбу, народження дитини, працевлаштування, що затверджені абз. 5 ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.

Зазначеною постановою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Звертаючись до місцевого загального суду з адміністративним позовом, позивач вважає вказану вище постанову незаконною, просить її скасувати з підстав того, що з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП він не ознайомлювався, копію такого протоколу не отримував, а копію постанови позивачем отримано тільки 06.08.2024 року під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у відповідача наявний як обов`язок, так і можливість отримувати дані про сімейний стан та склад родини позивача, про місце його роботи, у відповідності до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тобто відповідач повинен був отримати інформацію про позивача від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді; а також те, що він ані повістки, ані направлення на ВЛК за якими він не з`вився та ВЛК не пройшов не отримував, водночас, на даний час ОСОБА_1 проходить ВЛК в рамках додаткового обстеження.

З приводу зазначеного суд зазначає таке.

Так, з оскаржуваної позивачем постанови судом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за неповідомлення відповідним органам в семиденний строк про зміну сімейного стану, народження дитини, працевлаштування та несвоєчасне проходження ВЛК.

Тобто, виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неоновлення ним особистих даних у семиденний строк та несвоєчасне проходження ВЛК.

Щодо несвоєчасного проходження позивачем ВЛК.

Суд зазначає, що повістка для проходження військово-лікарської комісії це повідомлення з підписом військового комісара, що зобов`язує отримувача пройти медичне обстеження (військово-лікарської комісії ВЛК). Після обстеження, особа, яка пройшла ВЛК отримує документ з висновком про придатність, часткову придатність або непридатність для військової служби.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачу відповідачем належним чином вручалася повістка для проходження ВЛК, а отже у позивача не виник обов`язок прибути до ТЦК для проходження ВЛК.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в частині непроходження ним ВЛК, а тому позовні вимоги в цій частині позовної заяви є обґрунтованими.

Щодо неоновлення позивачем даних про зміну сімейного стану, народження дитини та працевлаштування.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Зазначений обов`язок визначено також п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі - Порядку №1487).

В силу абзаців 8, 10 пп. 1 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервісті»), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про дітей (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; відомості про сімейний стан особи та відомості про членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; (п. 8, 8-1, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Оскаржуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач вказав, що у відповідача наявний як обов`язок, так і можливість отримувати дані про сімейний стан та склад родини позивача, про місце його роботи, у відповідності до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тобто відповідач повинен був отримати інформацію про позивача від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Суд зазначає, що приміткою у ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону №1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації наведено у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відтак, з огляду на вимоги вказаного вище Закону, а також вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК.

Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо оновлення позивачем своїх персональних даних у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, суд вважає, що позивачем не виконано покладеного на нього обов`язку щодо актуалізації таких даних у відповідності до вимог ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, під час розгляду справи, судом було встановлено низку процесуальних порушень під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже раніше було зазначено судом за текстом даного рішення, згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2024 року №3689 позивача було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення в цей же день, 29.07.2024 року до каб. №8, з огляду на що, суд вважає, що ОСОБА_1 де-факто не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично позивач взагалі не мав часу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Окрім зазначеного, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що під час складення протоколу ОСОБА_1 був присутній, проте протокол про адміністративне правопорушення не отримував та не підписував.

Як встановлено судом з наданого відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення №3689, в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , позивач відмовився від підписання протоколу, від надання пояснень та від отримання копії протоколу, про що у протоколі маються відповідні відмітки.

Разом з тим, до справи №182 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , наданої представником відповідача пояснення вказаних вище свідків не долучені, як і не долучені у якості письмових доказів до протоколу про адміністративне правопорушення №3689.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, суд зауважує, що пояснення свідків не є належними доказами підтвердження адмінправопорушення, якщо їх не допитували в суді.

Відповідачем під час розгляду справи клопотання про допит свідків не заявлявся.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави вважати адміністративний позов позивача обґрунтованим у зв`язку із наявними процесуальними порушеннями відповідача під час складення і протоколу про адміністративне правопорушення, і ухвалення оскаржуваної постанови відносно позивача, з огляду на що відсутні підстави для адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки процедурні порушення, зокрема, такі як неналежне або несвоєчасне сповіщення особи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 , є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 3689 від 29.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 3689 від 29.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 27.11.2024 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28.11.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук