Справа № 160/5318/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2024 рокуСправа №160/5318/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку заробітку для призначення пенсії з 25.05.2018 (дати звернення) з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1987 у грудні 1988 року, грудні 1989 року, грудні 1990 року, грудні 1991 року на кількість місяців виконання такої роботи, пропорційно по місяцях відповідного року та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 переробітку людино-днів за 1978 по 2000 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з розподілом сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи у грудні 1987 у грудні 1988 року, грудні 1989 року, грудні 1990 року, грудні 1991 року на кількість місяців виконання такої роботи, пропорційно по місяцях відповідного року та з урахуванням переробітку людино-днів за 1978 по 2000 роки, здійснивши перерахунок пенсії з урахуванням раніше проведених виплат;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що розрахунок заробітної плати, що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати для обчислення пенсії повинен розраховуватись шляхом ділення суми заробітної плати, виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи. Крім того, позивач вказує, що при призначенні пенсії до стажу було зараховано лише обов`язковий мінімум трудоднів за роки роботи в колгоспі з 1978 по 2000 роки. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування власної правової позиції відповідач вказує, що позивачу проведено перерахунок пенсії та враховано стаж з 01.07.1978 по 31.12.1978 та з 01.01.1979 по 31.12.1979. Щодо зарахування до заробітної плати додаткової оплати з 01.01.1987 по 31.12.1991, то у відзиві зазначено, що рекомендаціями з оплати праці в сільському господарстві УРСР упродовж року працівників колишніх колгоспів авансували, а за підсумками за рік нараховували додаткову заробітну плату і премії. Нині під час призначення і перерахунку пенсій такі нарахування включаються в заробіток того місяця, в якому їх одержано. Чинним механізмом нарахування пенсій, відповідно до Закону №1058, передбачено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались страхові внески.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 25.05.2018 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).
Позивачем в позовній заяві не зазначено на підставі якої саме довідки про заробітну плату позивачу розраховано заробіток при призначенні пенсії.
Позивачем до матеріалів справи долучено Довідку про заробітну плату від 06.11.2018 №К-378-18, зі змісту якої вбачається, що йому в 1987, в 1988, в 1989, в 1990 та в 1991 роках нараховувалась додаткова заробітна плата.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу до стажу зарахована робота в колгоспі з 01.07.1978 по 31.12.1978, з 01.01.1979 по 31.12.1979, з 01.01.1980 по 28.12.1992 та з 29.12.1992 по 31.12.1999.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Щодо зарахування до заробітної плати додаткової оплати з 01.01.1987 по 31.12.1991, суд зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058.
Частиною 2 статті 5 Закону №1058 визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
В силу положень статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.
За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016 або у разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 незалежно від перерв.
До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності Законом №1058, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум (ч.2 ст.41 Закону №1058).
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України (абз.2 ч.2 ст.41 Закону №1058).
Кабінет Міністрів України 20.04.2005 Постановою №306 затвердив Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць.
Дія цього порядку поширюється на осіб, які до 01.07.1998 отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, а саме:
- тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування;
- творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).
Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Пунктом 2 Порядку №306 визначено, що до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788.
Відповідно до п.3 Порядку №306, для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі - робота), особа звертається із заявою до управління, в якому зберігається пенсійна справа особи - у разі подання заяви особою, якій вже призначено пенсію; за місцем подання заяви про призначення пенсії - у разі звернення особи за призначенням пенсії.
Пунктом 4 Порядку №306 встановлено, що до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Таким документом може бути довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.
Підставою для виплати заробітної плати за результатами виконаної роботи, що зазначаються в довідці, може бути:
- законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи.
В силу п. 9 Порядку №306, перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, здійснюється на підставі заяви та необхідних документів у строк, визначений статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, які установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Також, суд бере до уваги, що в силу пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір (п.6 Порядку №306).
У пункті 8 Порядку №306 зазначено, що заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.
З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що відповідач не застосовував пункт 8 Порядку №306 для визначення заробітної плати (доходу), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Відповідач в своїх листах зазначав, що рекомендаціями з оплати праці в сільському господарстві УРСР упродовж року працівників колишніх колгоспів авансували, а за підсумками за рік нараховували додаткову заробітну плату і премії. Нині під час призначення і перерахунку пенсій такі нарахування включаються в заробіток того місяця, в якому їх одержано. Чинним механізмом нарахування пенсій, відповідно до Закону №1058, передбачено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались страхові внески.
Проте, суд доходить висновку про необґрунтованість таких тверджень відповідача, оскільки приписи Порядку №306 не містять іншого порядку та умов зарахування заробітної плати, а ніж той, що визначено п.8 Порядку №306, а тому заробітну плату (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, необхідно обчислювати шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, строк якої перевищував 1 місяць, на кількість місяців виконання такої роботи.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом в постановах від 17.11.2021 у справі №299/2236/16-а та від 13.12.2019 у справі №431/2643/17.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог про перерахунок пенсії з урахуванням переробітку людино-днів за 1978 по 2000 роки, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи долучено копію трудової книжки, яка містить відомості про роботу в колгоспі, а саме: інформацію про встановлені та вироблені людино-дні за період з 1978 по 2000 роки.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу до стажу роботи зараховано періоди роботи в колгоспі з 01.07.1978 по 31.12.1978, з 01.01.1979 по 31.12.1979, з 01.01.1980 по 28.12.1992 та з 29.12.1992 по 31.12.1999.
Як вбачається зі змісту листів відповідей на звернення позивача, то спірним питанням було саме зарахування до стажу роботи в колгоспі за періоди, коли позивачем не було вироблено встановленого мінімуму людино-днів.
З матеріалів справи не вбачається спір між учасниками справи з підстав зарахування до стажу періодів з урахуванням переробітку людино-днів за 1978 по 2000 роки.
Оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право позивача, а не те, яке можливо буде порушено в майбутньому, то суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представництво інтересів позивача здійснювалось Адвокатським об`єднанням «Араадна» на підставі договору про надання правничої допомоги від 26.10.2023 №196 та додаткової угоди від 25.01.2024 до договору.
Так, п.1 додаткової угоди визначено, що загальна сума послуг за підготовку позовної заяви, інших процесуальних документів та участь у справі складає 20 000,00 грн.
Відповідно до рахунку на оплату від 25.01.2024 №125, адвокатським об`єднанням зазначено про надання наступних послуги на загальну суму 20 000,00 грн.:
-підготовка позовної заяви
-підготовка інших процесуальних документів в суді першої інстанції
-участь у судових засіданнях.
В матеріалах справи міститься копія квитанції АТ КБ Приватбанк від 14.02.2024 про сплату 20 000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг з урахуванням доводів іншої сторони щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Дослідивши письмові докази, надані заявником на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що останнім доведено фактичне надання адвокатом правничої допомоги позивачу.
В той же час, за переконанням суду визначена позивачем та адвокатом сума за надання правничої допомоги в розмірі 20 000,00 грн. не є обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Так, із заявлених адвокатом наданих послуг, останнім надано лише послуги з підготовки позовної заяви. Будь-які інші процесуальні документі від адвоката до суду не надходило, а також адвокат не приймав участь у судових засіданнях, оскільки розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Крім того, адвокатом не визначена вартість кожної заявленої послуги, а лише вказана загальна сума правничої допомоги, а тому суд позбавлений можливості визначити вартість послуги, яка фактично надана адвокатом (підготовка позовної заяви).
Отже, суд доходить висновку, що заявлена до відшкодування сума витрат є неспівмірною із складністю даної справи та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із частково неправомірними діями відповідача, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, враховуючи принцип співмірності, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Також, враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку заробітку для призначення пенсії з 25.05.2018 (дати звернення) відповідно до пункту 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого Постановою КМУ від 20.04.2005 №306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 25.05.2018 відповідно до пункту 8 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженого Постановою КМУ від 20.04.2005 №306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська