Справа № 320/4531/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Київ № 320/4531/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Державного підприємства "Інформаційні судові системи" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Інформаційні судові системи" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.01.2024 № 8630414.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване податкове повідмолення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки висновки перевірки є хибними та необ`єктивними, при цьому, що застосування штрафу можливо лише за наявності вини в несвоєчасній сплаті узгодженого грошового зобовґязання з ПДВ. Підприємство надає послуги з інформаційно-технічного забезпечення держаним органам в системі правосуддя, судам, які не є платниками ПДВ. Відповідно до Додатку № 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2022 року, податкові накладні за липень 2022 року виписані на неплатника ПДВ, адже у рядку покупець (індивідуальний податковий номер або умовний ІПН) зазначено « 00». Тобто, для сплати ПДВ до державного бюджету, підприємство зобов`язано було перерахувати власні кошти з банківського рахунку на електронний рахунок в Єистемі електронного адміністрування ПДВ (СЕА ПДВ), адже в останнього був відсутній податковий кредит у відповідній сумі на рахунку СЕА ПДВ для повної сплати податку за декларацією за липень 2022 року.

Тобто, у даному випадку, у підприємства на електронному рахунку СЕА ПДВ були відсутні грошові кошти у відповідній сумі для сплати податкових зобов`язань з ПДВ за липень 2022 року, у зв`язку з чим підприємство перерахувало 30.08.2022 з власного банківського рахунку грошові кошти в сумі 1700000,00 грн на електронний рахунок підприємства в СЕА ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 374 від 30.08.2023, тобто, в межах строку встановленого ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Окрім цього, позивач зауважує, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Натомість, у даному випадку, підприємством у визначені законодавством строки було ініційовано переказ грошових коштів на оплату узгоджених грошових зобов`язань з сплати ПДВ за липень 2022 року, що свідчать про те, що було вчинено всі можливі дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. У зв`язку з цим, дії підприємства, як платника податку не містять ознак бездіяльності. Підприємство вжило всіх можливих дій для своєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання, то в силу закону відсутні підстави для застосування наслідків визначених ст. 124 ПК України.

Крім того, позивач наголошує на тому, що оскаржуване рішення прийняте 05.01.2024, а заперечення на акт перевірки відповідач залищив без розгляду лише 11.01.2024, тобто фактично після прийняття податкового повідомлення-рішення. Позивач вважає, що подані до ГУ ДПС у м. Києва, у встановлений ПК України строк, заперечення безпідставно залишені без розгляду, а спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без врахування та оцінки своєчасно наданих запереченнь на акт перевірки та долученими до них документам. Тому, на переконання позивача, неврахування контролюючим органом при прийнятті податкового органу своєчасно поданих заперечень на акт перевірки, є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з підстав порушення процедури.

До суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зауважив, що при проведенні камеральної перевірки встановлено факт порушення позивачем граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання задекларованого платником в податковій декларації з податку на додану вартість від 22.08.2022 № . Граничний термін сплати - 30.08.2022 (не є вихідним або святковим днем). Відповідно до інформаційної системи ДПС України, податок нарахований в декларації з податку на додану вартість від 22.08.2022 № за липень 2022 року сплачено 31.08.2022 - з порушенням граничного строку, передбаченого п. 203.2 ст. 203 та п. 57.1 ст. 57 Кодексу. За даними Головного управління ДПС у м. Києві, відсутня можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків у відповідності до вимог Наказу № 225. В свою чергу, позивач не скористався правом електронного звернення із запереченнями та не направив заперечення на акт камеральної перевірки в електронному вигляді. Оскільки, заперечення до акту камеральної перевірки надано до ГУ ДПС у м. Києві з порушенням термінів, встановлених Кодексом, Головне управління ДПС у м. Києві залишено без розгляду заперечення ДП «ІНФОРМАЦІЙНІ СУДОВІ СИСТЕМИ» від 02.01.2024 № 20/4/05-00-24 (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 05.01.2024 № 1476/6) про що позивача повідомлено листом від 11.01.2024 №445/і/26-15-04-14-08.

Відповідач вважає, що контролюючим органом було правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № 8630414, так як платник податків подав заперечення на акт камеральної перевірки від 14.12.2023 № 83098/Ж5/26-15-04-14-03.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 14.12.2023 № 83098/Ж5/26-15-04-14-03 відносно Державного підприємства «Інформаційні судові системи», яким встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, з урахуванням п. п. 69.1 п. 69 підр. 10 розд. XX ПК України.

У висновках акта перевірки зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення підприємством граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість. Відповідальність платника передбачена ст. 124 ПК України.

Не погоджуючись із висновками, що викладені у акті перевірки, підприємство листом від 02.01.2024 вих. № 20/4/05-00-24 направило на адресу ГУ ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки. Однак, листом від 11.01.2024 № 445/1/26-15-04-14-08, ГУ ДПС у м. Києві повідомило, що залишило без розгляду заперечення на акт перевірки, на підставі того, що підприємство порушило десятиденний термін встановлений ПК України для подання заперечень.

16.01.2024 на адресу підприємства від ГУ ДПС у м. Києві надійшло податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № 8630414, відповідно до якого, до ДП «Інформаційні судові системи» застосовано штраф у розмірі 79561,23 грн.

З висновками податкового органу, наведеними в акті перевірки позивач не погоджується. Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Абзацом 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Згідно з нормами п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до положень п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності визначених ст. 102 ПК України, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Судом досліджено, що за результатами проведення камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 14.12.2023 № 83098/Ж5/26-15-04-14-03 відносно Державного підприємства «Інформаційні судові системи», яким встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 з урахуванням п.п. 69.1 п. 69 підр. 10 розд. XX ПК України.

19.12.2023 підприємство отримало лист з актом перевірки (поштовий ідентифікатор 549).

Згідно з приписами п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

У зв`язку з тим, що підприємство отримало акт перевірки 19.12.2023, останнім днем для подання даних заперечень є саме 02.01.2024.

Так, не погоджуючись із висновками, що викладені у акті перевірки, підприємство листом від 02.01.2024 вих. № 20/4/05-00-24, направило на адресу ГУ ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки.

Однак, листом від 11.01.2024 № 445/1/26-15-04-14-08 ГУ ДПС у м. Києві повідомило, що залишило без розгляду заперечення на акт перевірки, на підставі того, що підприємство порушило десятиденний термін, встановлений ПК України для подання заперечень.

А вже 16.01.2024 на адресу підприємства від ТУ ДПС у м. Києві надійшло податкове повідомлення-рішення від 05.01.2024 № 8630414, відповідно до якого, ДП «Інформаційні судові системи» застосовано штраф у розмірі - 79561,23 грн.

Слід звернути увагу на те, що відповідач в обгрунтування підстав залишення без розгляду заперечень послався на те, що підприємство порушило десятиденний термін встановлений ПК України для подання заперечень, а у відзиві на позовну заяву вказало на те, що позивач не скориствався правом подання заперечень саме в електронному вигляді.

Проте, відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 ПК України.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За змістом п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно з п. п. 86.7.1 п. 86.7 ст. 86 ПК України акт перевірки заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному п. 86.7 ст. 86 ПК України порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 42 ПК України.

Відповідно до пп. 86.7.4. п. 86.7 ст. 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених ПК України.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Тож, з наведеного слідує, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення контролюючим органом повинні враховуватись не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт, як його невід`ємної частини.

Відповідно до відомостей з офіційного інтернет ресурсу Укрпошти, підприємство отримало лист з актом перевірки (поштовий ідентифікатор 549) 19.12.2023, про що не заперечує і відповідач у листі від 11.01.2024 № 445/1/26-15-04-14-08.

Тому, враховуючи дані фактичні обставини, останнім днем для надання заперечень є саме 02.01.2024, при цьому, позивачем було направило заперечення 02.01.2024 (поштовий ідентифікатор 234), тобто, у межах строку встановленого п. 86.7 ст. 86 ПК України, що підтверджуєтьея копією повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальним чеком, накладною, описом вкладення та роздруківкою з інтернет ресурсу Укрпошти, тому суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що ГУ ДПС у м. Києві неправомірно залишило заперечення без розгляду.

Підприємство надіслало заперечення 02.01.2024 в порядку визначеному п. 42.2 ст. 42 ПК України, а саме, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Окрім цього, судом враховується й те, що оскаржуване рішення було прийняте 05.01.2024, а заперечення на акт перевірки відповідач залишив без розгляду лише 11.01.2024, тобто, фактично після прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, подані до ГУ ДПС у м. Києва, у встановлений ПК України строк, заперечення були безпідставно залишені без розгляду, а спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без врахування та оцінки своєчасно наданим позивачем заперечень на акт перевірки та долученими до них документам, що є суттєвим процедурним порушенням прав платника податків та є підставою для скасування податкового повідомлення-ріщення.

Аналогічний правовий висновок щодо такого застосування норм п. 86.7 ст. 86 ПК України викладений Верховним Судом в постановах від 11.07.2023 у справі № 200/4704/21, від 24.02.2022 у справі № 560/8920/20, від 15.01.2021 у справі № 824/563/19- а, від 28.09.2020 у справі № 520/2305/19, від 15.01.2019 у справі № 826/3576/15.

Також, суд вважає за необхідне дослідити та надати оцінку доводам позовної заяви по суті спірних правовідносин, не обмежуючись лише процедурними питаннями розгляду заперечень на акт перевірки.

Відповідно до Статуту Державного підприємства «Інформаційні судові системи», підприємство є державним комерційним підприємством, яке засноване на державній власності та належить до сфери управління Державної судової адміністрації України.

Підприємство створено з метою надання послуг з технічного, технологічного забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем (електронних баз даних), у тому числі, державних реєстрів, що створюються відповідно до законів України, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, наказів Уповноваженого органу управління; організації доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем державних реєстрів; організації збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах державних реєстрів; надання послуг з інформаційно-технічного забезпечення судів; задоволення потреб органів досудового розслідування, судових органів, інщих державних органів, а також юридичних та фізичних осіб у забезпеченні їх належною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки та техніки; підвищення ефективності здійснюваної діяльності, взаємовигідного співробітництва, забезпечення економічних, суспільно-корисних потреб та інтересів юридичних і фізичних осіб; забезпечення діяльності органів судової влади, у тому числі в умовах особливого періоду, отримання прибутку від здійснюваної діяльності.

Так, відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Ріщенням Вищої Ради Правосуддя від 19.04.2018 № 1200/0/15-18, підприємством є адміністратором Єдиного державного реєстру судових ріщень та вживає заходи, пов`язані із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування Реєстру, у тому числі такі: створення, вдосконалення та супроводження державної інформаційної системи Реєстру; адміністрування Реєстру; надання доступу до Реєстру; забезпечення зберігання та захисту даних, що містяться в Реєстрі, у тому числі щляхом визначення моделі захисту від загроз витоку інформації та засобів обробки електронних документів у Реєстрі та надання до них безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі «Єудова влада України».

Крім того, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим Ріщенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, підприємство також визначено адміністратором Єдиної судової інформаційної системи та Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи і вживає заходів, пов`язаних із технічним та організаційно-технологічним забезпеченням функціонування автоматизованої системи документообігу суду та інщих підсистем, у тому числі в якості системного інтегратора.

Тобто, підприємство позивача надає послуги бюджетним організаціям, державним органам в системі правосуддя, судам, які є неплатникам ПДВ.

Відповідно до Додатку № 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2022 року, податкові накладні за липень 2022 року, виписані на неплатника ПДВ, адже у рядку покупець (індивідуальний податковий номер або умовний ІПН) зазначено «00». Тобто, для сплати ПДВ до державного бюджету, підприємство зобов`язано було перерахувати власні кошти з банківського рахунку на електронний рахунок в Єистемі електронного адміністрування ПДВ (СЕА ПДВ), адже в останнього був відсутній податковий кредит у відповідній сумі на рахунку СЕА ПДВ для повної сплати податку за декларацією за липень 2022 року.

Відповідно до норм п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи.

Згідно з приписами п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Строки сплати податкового зобов`язання визначення ст. 57 ПК України, а саме платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України.

Відповідно до положень п. 200-1.2 ст. 200-1 ПК України розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абз. 2 п. 87.1 ст. 87 ПК України.

За змістом п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Згідно з п. п. 1 п. 22 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань платник податку у строки, встановлені ПК України для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з поточного рахунку.

У даному випадку, у підприємства на електронному рахунку СЕА ПДВ були відсутні грошові кошти у відповідній сумі для сплати податкових зобов`язань з ПДВ за липень 2022 року, у зв`язку з чим, підприємство перерахувало 30.08.2022 з власного банківського рахунку грошові кошти в сумі 1700000,00 грн на електронний рахунок підприємства в СЕА ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 374 від 30.08.2023, тобто в межах строку встановленого ст. 57 ПК України.

Окрім цього, з системного аналізу положень ПК України вбачається, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Пунктом 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Слід врахувати, що підприємством у визначені законодавством строки було ініційовано переказ грошових коштів на оплату узгоджених грошових зобов`язань з сплати ПДВ за липень 2022 року, з огляду на що, суд вважає, що такі дії свідчать, що позивачем було вчинено дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Дії позивача, як платника податку, у даному випадку, не містять ознак бездіяльності, тому відсутні підстави для застосування наслідків, визначених ст. 124 ПК України.

На користь наведеного, слід зазначити, що відповідно абз. 1 п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках прямо передбачених ПК України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.

Згідно з абз. 2 п. 109.1 ст. 109 ПК України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 112.2 ст. 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Окрім цього, за приписами п. 112.7 ст. 112 ПК України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порущення.

З наведеного слідує, що у цілях застосування норм ПК України вина та умисел є тотожними категоріями і кваліфікуючими ознаками вини як суб`єктивної сторони складу протиправного порушення платника податків є: 1) удавані дії платника податків, спрямовані на створення умов, котрі виключають намір на досягнення будь-якої мети, окрім невиконання податкового обов`язку (недотримання як податкової дисципліни, так і дисципліни в інших сферах контролю органами системи ДПС України); 2) цілеспрямовані дії платника податків, спрямовані на створення умов, котрі виключають намір на досягнення будь-якої мети, окрім невиконання податкового обов`язку (недотримання як податкової дисципліни, так і дисципліни в інших сферах контролю органами системи ДПС України); 3) існування у платника податків фізичної змоги забезпечити дотримання правил та норм у сфері податкової справи; 4) явно та очевидно нерозумні діяння платника податків; 5) явно та очевидно недобросовісні діяння платника податків; 6) діяння платника податків, явно та очевидно вчинені без належної обачності.

Пунктом 109.3 ст. 109 ПК України передбачено, що у випадках, визначених п. 119.3 ст. 119, п.п. 123.2 - 123.5 ст. 123, п.п. 124.2, 124.3 ст. 124, п.п. 125-1.2 - 125-1.4 ст. 125-1 ПК України, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, є встановлення контролюючими органами вини особи.

У відповідності до п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкній, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 124.2 п. 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

У відповідності до п. 124.3 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Варто зазначити, що в силу п. 75.1.1 ст. 75 та ст. 76 ПК України перелічені юридично значимі фактори об`єктивно не можуть бути достеменно з`ясовані контролюючим органом у межах та обсязі такого заходу податкового контролю, як камеральна перевірка.

На переконання суду, акт камеральної перевірки, не містить обгрунтувань та доведення вчинення умисного порушення платником податків норм ПК України, тому з урахуванням вищенаведених обставин, у їх сукупності, висновується відсутність підстав для застосування до підприємства відповідальності передбаченої, ст. 124 ПК України.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що штрафні санкції, застосовані до позивача неправомірно, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зокрема, і через порушення процедури розгляду заперечень на акт перевірки. Інші доводи та посилання зазначених висновків суду не спростовують та не впливають на результат розгляду даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач, у свою чергу, докази і доводи позивача не спростував, лише стверджував про несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобовґязання. Відповідачем не було доведено обґрунтованості та законності прийняття оскаржуваного рішення на підставі належних та допустимих доказів, що підтверджують його законність.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Державного підприємства "Інформаційні судові системи" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 05.01.2024 № 8630414.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Державного підприємства "Інформаційні судові системи" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.