Справа № 420/21187/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 листопада 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Лебедєвої Г.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Злогодуха О.А.,

представника відповідача Козака Р.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду стало не нарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою від 21.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/21187/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 31.10.2023 року суд ухвалив розгляд справи № 420/21187/23 проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 06.12.2023 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 06.12.2023 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 06.12.2023 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/21187/23 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 17.01.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 17.01.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 17.01.2024 року суд витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23, а саме: - інформацію щодо перебування позивача на військовій службі у періоди з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, в тому числі відпустках та лікарняних; - засвідчені належним чином копії наказів про надання позивачу відпусток у період 18.07.2022 року по 18.08.2022 року; - довідку про розмір грошового забезпечення позивача нарахованого та фактично виплаченого за період з травня 2022 року по серпень 2022 року з визначенням усіх її складових; - докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року.

Суд відклав підготовче засідання на 12.02.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 12.02.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 12.02.2024 року суд повторно витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23, а саме: - інформацію щодо перебування позивача на військовій службі у періоди з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, в тому числі відпустках та лікарняних; - засвідчені належним чином копії наказів про надання позивачу відпусток у період 18.07.2022 року по 18.08.2022 року; - довідку про розмір грошового забезпечення позивача нарахованого та фактично виплаченого за період з травня 2022 року по серпень 2022 року з визначенням усіх її складових; - докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року; та зупинив провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

На виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду картку особового рахунку ОСОБА_1 , витяг із наказу командира На виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2021 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 року, витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2022 року.

Ухвалою від 18.03.2024 року суд поновив провадження та признав підготовче судове засідання на 27.03.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 27.03.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Ухвалою від 27.03.2024 року суд повторно витребував з військової частини НОМЕР_1 докази по справі № 420/21187/23 , а саме: докази (копії наказів, розпоряджень, доручень, тощо) щодо нарахування (не нарахування) та виплати (невиплати) позивачу додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. у період за період з травня 2022 року по серпень 2022 року та зупинив провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

На виконання ухвали військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 № 566; картку особового рахунку позивача з розбивкою на складові із зазначенням періодів; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за вересень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за серпень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за липень 2022 року; відомості про нарахування позивачу складових грошового забезпечення за червень 2022 року; платіжні документи сплати позивачу додаткової винагороди за травень, червень, липень та серпень 2022 року.

Ухвалою від 23.10.2024 року суд поновив провадження та признав підготовче судове засідання на 26.11.2024 року.

До суду від представника відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду внаслідок пропуску строку звернення до суду. В обґрунтування заяви представником відповідача зазначено, що позивач звернувся до суду із даним позовом 15.08.2023 за вирішенням спору щодо нарахування і виплати додаткової винагороди за період з 14.05.2022 по 24.06.2022, з 18.07.2022 по 18.08.2022, після виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 07.11.2022 (більш як через 9 місяців після виключення зі списків особового складу військової частини). Втім, у спірних правовідносинах досудовий порядок вирішення спору не визначений законом як обов`язковий, у зв`язку із чим будь-які листування, скарги Позивача та/або адвокатські запити в його інтересах, не створюють підстав для обрахунку строку для звернення до суду згідно ч. 4 ст. 122 КАС України. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України, згідно яких строк для звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак обчислення строку для звернення позивача до суду почалося з дня його виключення зі списків особового складу військової частини 07.11.2022. Станом на момент подання позивачем до суду позовної заяви по даній справі (15.08.2023) визначені КАС України та КЗпП України строки для його звернення до суду вважаються пропущеними без поважної причини. Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без розгляду внаслідок пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду.

В підготовче засідання, призначене на 26.11.2024 року, з`явився представник відповідача. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. В матеріалах справи наявні заяви представник позивача надійшла про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В підготовчому судовому засідання представник відповідача підтримав вказане клопотання.

Суд, вивчивши заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, з наступних підстав.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

За практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від вказаних обставин, а вирішується з огляду на факт, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права та не може змінювати момент, з якого позивач дізнався про порушення такого права.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

В той же час, відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 року "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Тобто, строки, передбачені статтею 233 КЗпП України, які продовжені на строк дії карантину, закінчились 01.07.2023 року.

Спір у цій справі виник, зокрема, у зв`язку із не нарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 14.05.2022 року по 24.06.2022 року, з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, строк звернення до суду в частині позовних вимог за період 19.07.2022 року по 18.08.2022 року завершився для позивача 30 червня 2023 року.

Однак, з позовною заявою позивач звернувся до суду 15.08.2023 року, таким чином позивач пропустив тримісячний строк на звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог 19.07.2022 року по 18.08.2022 року.

Заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску позивачем до позовної заяви не додано.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду:

- заяву про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

Роз`яснити позивачу, що у разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

Пунктом 7 ч. 1. ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Лебедєва