Справа № 572/1957/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 572/1957/24 пров. № А/857/28080/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року у справі № 572/1957/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Краська Миколи Васильовича про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Довгий І.І.,

час ухвалення рішення 17.10.2024,

місце ухвалення судового рішення м. Сарни,

дата складання повного тексту судового рішення 22.10.2024,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Краська Миколи Васильовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №2016142 від 27.04.2024 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення; постановити окрему ухвалу про невідповідність займаній посаді поліцейського ОСОБА_2 та направити її на адресу начальника Управління патрульної поліції в Рівненській області для вжиття відповідних заходів реагування та стягнути на його користь 10000 грн. моральної шкоди завданої неправомірними діями поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків та неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА №2016142 від 27.04.2024 його було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої, він 27.04.2024 о 21 год. 31 хв. в м. Сарни Рівненської області на перехресті вулиць С.Бандери та Європейська, керував автомобілем та порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме здійснив рух праворуч зі смуги руху яка дозволяє рух лише прямо, чим порушив розділ 33 ПДР України.

Позивач постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що інспектором була допущена неповнота з`ясування обставин справи, що призвело до помилкового висновку. Вказує, що він дійсно рухався на автомобілі та був зупинений працівником поліції, який повідомив причину зупинки, однак він заперечив допущення порушення ПДР, оскільки перед перехрестям відсутня дорожня розмітка, яка чітко розмежовувала б смуги руху та їх направлення. Зазначає, що зміна напрямку руху ним відбулась в чіткій відповідності ПДР, а саме зайняте відповідне положення на проїзній частині та увімкнено показник повороту. В зв`язку з чим вважає дії поліцейського протиправними а постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню.

В обґрунтування моральної шкоди зазначає, що поліцейським було допущено завдання йому моральних переживань та страждань, оскільки з ним вчинили не справедливо, незаконно, безпідставно та цинічно звинувативши у вчиненні правопорушення якого він не вчиняв, безпідставно зупинивши та принизивши фразою, що він місцевий і має знати де яка розмітка попри її відсутність в зв`язку з чим оцінює моральну шкоду в 10000 грн. та просить її стягнути.

Крім того, зазначає, що при винесенні постанови було допущено ряд порушень норм законів тому просить постановити окрему ухвалу та направити її начальнику Управління патрульної поліції в Рівненській області для вжиття заходів реагування, а саме про невідповідність займаній посаді інспектора поліції ОСОБА_2 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17.10.2024 позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року про застосування адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні позову в частині постановлення окремої ухвали про невідповідність займаній посаді поліцейського ОСОБА_2 та стягнення 10000 грн. моральної шкоди, завданої неправомірним діями поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків та неправомірного притягнення його до відповідальності - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати таке та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що з досліджених у судовому засіданні відеозаписів, зокрема відеозапису video_2024-05-15_11-57-23 зрозуміло, що автомобіль Mercedes-Benz CLS 250 CDI номерний знак НОМЕР_1 проїжджає перехрестя с. Бандери Європейська порушуючи вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Апелянт звернув увагу на те, що на відеозаписі на 00 хв. 08 с. видно, що з правої сторони дороги розміщений даний дорожній знак. Також чітко видно, що будь-які пошкодження проїзної частини (зокрема правої смуги руху), що перешкоджають руху транспортних засобів відсутні.

Під час судового розгляду представником відповідача було зауважено, що коли транспортний засіб позивача рухався в лівій смузі, то поруч з його транспортним засобом по правій смузі рухалося два транспортні засоби (що чітко відображається на відеозаписі video_2024-05-15_11-57-23).

Під час спілкування поліцейського з позивачем, останній неодноразово повторював, що його правопорушення незначне, і пояснював, що йому терміново було потрібно змінити напрямок руху. Проте у позовній заяві та під час виступу представника позивача в судовому засіданні дана обставина не озвучувалась.

Судом не було прийнято до уваги позицію представника відповідача, про те що позивач усвідомлено вчинив дане правопорушення та намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Звертаємо увагу суду на те, що поліцейський патрульної поліції здійснює свої діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення.

Вважаємо, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення

законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відтак вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, підстави для її скасування відсутні.

Звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Таким чином, зважаючи на обставини справи № 572/1957/24 судом не проаналізовано та не надано правової оцінки наданим відповідачем фото та відеодоказам. Вважає, що суд першої інстанції недостатньо з`ясував обставини справи виніс необґрунтоване та невмотивоване рішення.

Враховуючи те, що Департамент патрульної поліції, повинен сплатити за подання апеляційної скарги 726,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням у справі, просимо присудити суд на користь Департаменту патрульної поліції понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 726,72 грн

Апелянт просив скасувати рішення Сарненського районного суду у справі № 572/1957/24 від 17.10.2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції в повному обсязі

Позивач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з пояснень сторін та дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пояснив відповідачу, що на місці повороту ближче до правої частини пошкоджене дорожнє покриття, проте поліцейський цей факт не перевірив шляхом огляду цієї ділянки дороги. Твердження особи яка притягається до адміністративної відповідальності не спростовані, хоча поліцейський мав таку можливість, а тому відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом не встановлено факту заподіяння позивачу моральних страждань оскаржуваними діями, позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому такої шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди.

Також суд під час розгляду справи не знайшов підстав для задоволення позовної вимоги для постановлення окремої ухвали про невідповідність займаній посаді поліцейського ОСОБА_2 .

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із такого.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року встановлено, що 27 квітня 2024 року о 21 годині 31 хвилині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz CLS 250 CDI номерний знак НОМЕР_1 в м. Сарни на перехресті вулиць С. Бандери та Європейська порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямок руху по смугах», а саме здійснив рух праворуч зі смуги руху яка дозволяє рух лише прямо, чим порушив розділ 33 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За що було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Оскільки позивач з вказаною постановою не погодився, він звернувся до суду із цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.

Так, за приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Згідно з пунктом 8.1. Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху України - дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідачі вимогам Державного стандарту.

Відповідно до п. 8.4 «б» ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету, котрі встановлюють черговість проїзду перехресть.

Дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволяє напрямки руху по кожній з них. Дія знаку, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки, установлені на ньому не дають інших вказівок.

Згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: […] технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) […].

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, про що неодноразово вказував Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції з оскаржуваної постанови, що 27 квітня 2024 року о 21 годині 31 хвилині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz CLS 250 CDI номерний знак НОМЕР_1 в м. Сарни на перехресті вулиць С. Бандери та Європейська порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме здійснив рух праворуч зі смуги руху яка дозволяє рух лише прямо, чим порушив розділ 33 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За що було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Суд також звертає увагу на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року, представником відповідача надано суду компакт-диск з відеозаписами здійсненими можливо різними технічними засобами.

Оглянутими судом відеозаписами підтверджується факт вчинення позивачем відповідного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема, відображено наявність відповідного дорожнього знаку, рух позивача саме у лівій смузі та проїзд перехрестя з порушенням вимог відповідного дорожнього знаку, ввімкнувши правий поворот та на право, дійсно, пропустивши два автомобілі, які рухалися у правій смузі.

Однак, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги відповідні відеозаписи і вважає недопустимим доказом доданий відповідачем до відзиву на позов диск з зазначеними відеозаписами як вчиненого порушення, оскільки в оскаржуваній постанові, у т.ч. в п.7, відсутні відомості про додавання до постанови відомостей про технічні засоби, за допомогою яких їх здійснено, як фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а тому наявні підстави для скасування постанови серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів щодо визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року про застосування адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року у справі №572/1957/24 змінити в частині мотивів щодо визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2016142 від 27 квітня 2024 року про застосування адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В решті рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року у справі №572/1957/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк