Справа № 120/11635/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 р. Справа № 120/11635/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

03.09.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що звернувся з заявою про призначення йому пенсії за віком. Рішенням відповідача за № 15 від 25.03.2024 у призначенні пенсії відмовлено через відсутність необхідного страхового стажу.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх порушених прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 4 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. При цьому до його страхового стажу не можуть бути зараховані періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1982, оскільки на титульній сторінці дата народження зазначена не повністю, існує виправлення по-батькові та на титульній сторінці неможливо ідентифікувати печатку, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини справи.

18.03.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву було розглянуто відповідачем з прийняттям рішення № 15 від 25.03.2024 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Вказане рішення стало предметом оскарження за цим позовом. Похідною вимогою є вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1982 та призначити йому пенсію за віком починаючи з 18.03.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 15 до 22 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 18.03.2024 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Серед інших документів до заяви позивач додав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 11.08.1982 з метою підтвердження страхового стажу.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Підставою для такого рішення став висновок про відсутність достатнього страхового стажу.

Як зазначає відповідач, підтверджений стаж роботи позивача становить 24 роки 4 місяців 19 днів. Водночас за поданими документами до стажу позивача не зараховані періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1982, оскільки на титульній сторінці дата народження зазначена не повністю, існує виправлення по батькові та на титульній сторінці не можливо ідентифікувати печатку, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993.

Перевіряючи вказані доводи суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Водночас заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.

Порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Так, пунктом 2.4 цієї Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.08.1982 можна встановити, що позивач працював:

- з 11.08.1982 по 16.10.1982 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 22.01.1985 по 01.03.1986 у Жданівському СУ №132 тресту "Азовстальконструкція";

- з 01.03.1986 по 10.11.1986 у Жданівському СУ №128 тресту "Азовстальконструкція";

- з 26.03.1987 по 10.11.1987 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 16.12.1987 по 01.11.1989 у Жданівському СУ №112 "Донецькстальконструкція";

- з 11.04.1990 по 11.03.1992 у Маріупольському об`єднанні "Продтовари";

- з 19.03.1996 по 01.12.1996 у СФГ "Троян-Агро";

- з 22.02.1999 по 26.08.1999 у Першотравневому районному центрі зайнятості Донецької області.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що на титульній сторінці дата народження зазначена не повністю та існує виправлення по батькові.

Однак такі недоліки самі по собі не можуть бути достатньою підставою для неврахування страхового стажу.

Відповідно до законодавства, записи в трудовій книжці є дійсними, якщо вони внесені належним чином, засвідчені підписами уповноважених осіб і печатками. У цьому випадку відповідач не довів недостовірності зазначених у трудовій книжці даних або відсутності факту роботи позивача у зазначені періоди. Формальні недоліки оформлення титульної сторінки не є підтвердженням неправдивості записів у трудовій книжці.

Окрім цього, суд зазначає, що виправлення, наявні на титульній сторінці трудової книжки, необхідно розглядати як технічний (формальний) недолік, допущений особою, відповідальною за внесення записів. Такі недоліки не можуть бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу. Зокрема, зазначені виправлення не спотворюють інформацію про особу працівника і не перешкоджають ідентифікації його трудової діяльності.

Більше того, записи в трудовій книжці позивача містять достатню інформацію для підтвердження періодів роботи, а саме: точні дати початку та закінчення трудових відносин, назви посад, а також дати і номери наказів про прийняття на роботу та звільнення. Усі ці дані є ключовими для зарахування страхового стажу та відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, наведені відповідачем обґрунтування відмови у зарахуванні страхового стажу не можуть бути прийнятими, оскільки не підтверджені жодними доказами недостовірності записів у трудовій книжці. Відмова відповідача на підставі формальних недоліків у оформленні трудової книжки порушує принцип справедливості та необґрунтовано обмежує право позивача на пенсійне забезпечення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Також суд враховує, що спосіб внесення записів до трудової книжки позивача та їх порядковість не дають підстав вважати, що мали місце дописування чи інші неправомірні дії з метою штучного (безпідставного) формування стажу позивача.

Щодо зазначення відповідача, що на титульній сторінці не можливо ідентифікувати печатку, чим порушено вимоги Інструкції № 58, то суд зауважує, що така підстава не є належною для відмови у призначенні пенсії за віком та не може позбавляти позивача права на призначення пенсії, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Крім того, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та від 16.04.2020 у справі № 159/4315/16-а.

Вищенаведене додатково підтверджується тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

У постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд зауважив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Як вже зазначалося судом, на позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1982, а саме:

- з 11.08.1982 по 16.10.1982 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 22.01.1985 по 01.03.1986 у Жданівському СУ № 132 тресту "Азовстальконструкція";

- з 01.03.1986 по 10.11.1986 у Жданівському СУ № 128 тресту "Азовстальконструкція";

- з 26.03.1987 по 10.11.1987 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 16.12.1987 по 01.11.1989 у Жданівському СУ № 112 "Донецькстальконструкція";

- з 11.04.1990 по 11.03.1992 у Маріупольському об`єднанні "Продтовари";

- з 19.03.1996 по 01.12.1996 у СФГ "Троян-Агро";

- з 22.02.1999 по 26.08.1999 у Першотравневому районному центрі зайнятості Донецької області.

Відтак є підставними і підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування оскаржуваного рішення № 15 від 25.03.2024 та зобов`язання пенсійного органу зарахувати відповідні періоди роботи до страхового стажу позивача. Водночас у такому разі страховий стаж позивача є достатнім для призначення пенсії за віком.

Відтак, оскільки під час розгляду справи не встановлено інших перешкод для призначення позивачу пенсії за віком, підлягають також задоволенню позовні вимоги про покладення на відповідача обов`язку призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV з дати звернення за пенсією 18.03.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити, обравши при цьому правильний та ефективний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача.

Оскільки позивачем не було понесено витрат на сплату судовий збір, а інших судових витрат у справі не встановлено, питання їх розподілу не підлягає вирішенню.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 15 від 25.03.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_2 до загального страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1982, а саме:

- з 11.08.1982 по 16.10.1982 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 22.01.1985 по 01.03.1986 у Жданівському СУ № 132 тресту "Азовстальконструкція";

- з 01.03.1986 по 10.11.1986 у Жданівському СУ № 128 тресту "Азовстальконструкція";

- з 26.03.1987 по 10.11.1987 у Племрадгоспі імені Дзержинського;

- з 16.12.1987 по 01.11.1989 у Жданівському СУ № 112 "Донецькстальконструкція";

- з 11.04.1990 по 11.03.1992 у Маріупольському об`єднанні "Продтовари";

- з 19.03.1996 по 01.12.1996 у СФГ "Троян-Агро";

- з 22.02.1999 по 26.08.1999 у Першотравневому районному центрі зайнятості Донецької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 18.03.2024 відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 );

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 28.11.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович