Справа № 179/2037/24
Суддя: Кравченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Кравченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №853 від 01.10.2024 за справою про адміністративне правопорушення на нього було накладено штраф у розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

Позивач не згоден з постановою та зазначає, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 при винесенні оскаржуваної постанови допущено грубі порушення норм чинного законодавства України, не досліджені усі обставини справи та порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Всупереч вимог ч.1 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався та він не був повідомлений про час і дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не вказано дату скоєння правопорушення (хоча б приблизну) та момент виявлення інкримінованого йому правопорушення.

Вказує, що частина 2 ст.210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Однак він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210 КУпАП, а відповідальність за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого нормами ч.1 ст.210 КУпАП в особливий період передбачена частиною 3 вказаної статті, а не частиною 2 як зазначено в оскаржуваній постанові.

Заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, посилаючись на те, що від проходження медичного огляду він ніколи не відмовлявся, правила військового обліку не порушував, а з оскаржуваної постанови незрозуміло, яким чином він не виконав чи не виконує правила військового обліку, встановлені законодавством.

Просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №853 від 01.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч.2 ст.210 КУпАП та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 31 жовтня 2024 року позивачу поновлено строк для звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

18.11.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 28.09.2024 по прибуттю позивача до РТЦК в процесі розгляду та аналізу наданих ним документів та пояснень з предмету звернення встановлено наявність обставин, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, за наявною у відповідача інформацією, останньою датою появи позивача в підрозділах РТЦК було 24.10.2015. Тобто впродовж майже 9 років в перебіг особливого періоду позивач свідомо ігнорував вимоги поточного законодавства, що встановлювали та регламентували його обов`язки як військовозобов`язаного, а саме:

- в порушення положень п.п.3.2 п.3 розділу 2 Наказу Міноборони України №402 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 позивач не здійснював обов`язкове проходження чергової військово-лікарської комісії;

- впродовж вищезазначеного дев`ятирічного терміну позивачем не надавалась на адресу РТЦК будь-яка інформація про зміну персональних даних (про зміну сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади, тощо), тобто порушені вимоги як абз.7 п.1 «Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних» (Додаток1), затверджених постановою КМУ №921 від 07.12.2016, чинних на той період), так і п.п.8 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2) «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, відповідно до вимог якого позивач зобов`язаних впродовж семиденного терміну повідомляти РТЦК про будь-яку зміну персональних даних, зазначених у ст.7 Закону України «1951 «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017, перелік яких складає масив із 34-х складових (позивачем не заперечувався фак змін таких даних впродовж вказаного 9-ти річного періоду та нездійснення ним інформування РТЦК про такі зміни);

- в порушення п.п.10 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 не вжив заходи з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними РТЦК та СП, оскільки передбачений вказаним нормативом 5-ти річний термін має відраховуватись від дати попереднього звіряння, а на момент набрання чинності вказаною нормою позивач не надавав РТЦК будь-якої інформації понад 7 років;

- в порушення положень абз.6 п.3 ст.22 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 та вимог пп.101 п.1 додатку №2 «Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, впродовж передбаченого 60-ти денного терміну не уточнив в РТЦК власні персональні дані.

На дату прибуття відносно позивача відповідальною особою було складено відповідний протокол, де вказувались підстави притягнення до відповідальності. Протокол було зачитано позивачу вголос, оскільки останній відмовився його підписувати та надавати будь-які пояснення. Як у протоколі, та і при його оголошенні позивачу окремо оголошувалась дата, час і місце розгляду його справи керівництвом РТЦК. Оскільки позивач в означені дату і час на розгляд справи не з`явився, будь-яких пояснень щодо причин нез`явлення не надав, керівником РТЦК було винесено оскаржувану постанову.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що він особисто був в РТЦК для отримання документів на відстрочку, свої дані уточнив своєчасно, у тому числі через застосунок «Резерв+», також він пройшов медкомісію, про що є відповідний документ. У його присутності жодного протоколу про адміністративне правопорушення не складали, його не повідомляли ані про складання протоколу ані про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Про наявність постанови про адміністративне правопорушення він дізнався лише 17.10.2024 у державного виконавця.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, отже суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову №853 від 01.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у розмірі 1700 гривень.

Відповідно до змісту цієї постанови, 28.09.2024 року, по прибутті військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що всупереч положенням абз.3 п.п.3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 року та п.п.4 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 ОСОБА_1 порушив терміни проходження чергової ВЛК; також всупереч положенням п.23 Постанови КМУ №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 та п.п.8.1 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 у передбачений законодавством семиденний термін від дати легітимізації змін персональних даних, не вжив заходів зі своєчасної заміни військово-облікового документа та оновлення військово-облікових даних, а також у порушення вимог п.п.10 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 не вжив заходи з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними РТЦК та СП, чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку, так і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.6 п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023), та Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами №342/2022 від 17.05.2022, №574/2022 від 12.08.2022, №758/2022 від 07.11.2022, №59/2023 від 06.02.2023), чим вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, впродовж перебігу оголошеного особливого періоду.

Постанова винесена без присутності позивача, доказів її направлення позивачу у строки, передбачені ч.1 ст.285 КУпАП відповідачем суду не надано.

Позивач зазначає, що про існування постанови він дізнався із застосунку «Дія» 17.10.2024 та отримав її копію під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у Новомосковському ВДВС. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Постанову винесено на підставі протоколу №853 про адміністративне правопорушення від 28 вересня 2024 року, який складено начальником першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП, відповідно до змісту якого від ознайомлення з протоколом та його підпису ОСОБА_1 відмовився. Надання пояснень відмови від підпису, а також подання будь-яких інших клопотань, заяв, заперечень та зауважень від ОСОБА_1 не надходило. Текст протоколу зачитано вголос в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та присутніх, особливо наголошено на часі, даті та місці розгляду його справи в уповноваженому органі. В протоколі вказано, що ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративного правопорушення відбудеться о 10-00 годин 01 жовтня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомостей про отримання ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення або про відмову у його отриманні, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в особі керівників, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 210 КУпАП.

За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом ч.2 ст.277-2 КУпАП, інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Вказана редакція ч. 3 ст. 210 КУпАП діє з 19.05.2024 відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2024 року.

Таким чином, станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення диспозиція ч.2 ст.210 КУпАП інкримінованої ОСОБА_1 , передбачає притягнення до відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови та протоколу, на підставі якої її винесено, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яким притягується до відповідальності ОСОБА_1 , відсутній, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 210 КУпАП, повторно протягом року.

Підтвердженням наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП може бути лише постанова відповідного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, однак оскаржувана постанова посилання на таку не містить, а також такої не містять матеріали справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене 28.09.2024 правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Суд також звертає увагу на те, що частина 1 статті 210 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті такого правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається зі змісту протоколу №853, від 01 жовтня 2024 року, громадянин України ОСОБА_1 всупереч положенням абз.3 п.п.3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 року та п.п.4 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 ОСОБА_1 порушив терміни проходження чергової ВЛК; також всупереч положенням п.23 Постанови КМУ №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 та п.п.8.1 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 у передбачений законодавством семиденний термін від дати легітимізації змін персональних даних, не вжив заходів зі своєчасної заміни військово-облікового документа та оновлення військово-облікових даних, а також у порушення вимог п.п.10 п.1 додатку №2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 не вжив заходи з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними РТЦК та СП, чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку, так і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.6 п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023), та Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами №342/2022 від 17.05.2022, №574/2022 від 12.08.2022, №758/2022 від 07.11.2022, №59/2023 від 06.02.2023, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згаданий вище Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (далі по тексту - Порядок №1487).

Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі по тексту - Правила військового обліку).

Згідно п.п.4 п.1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 глави ІІІ розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_4 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_5 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Вказана редакція зазначеного Положення діє з 25.08.2023р.

З огляду на викладене, одним із елементів правил військового обліку є проходження медичного огляду військовозобов`язаним.

Проходження повторного медичного огляду окреслено часовими рамками один раз на п`ять років.

Водночас, із змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП і оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення слідує, що в них не окреслений часовий період, протягом якого позивач не проходив повторний медичний огляд, отже не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 суду надана копія картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного від 30.09.2024 року, яка свідчить про проходження ним медичного огляду 30.09.2024 року.

Також відповідно до п.п. 8, 10 п.1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

- звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що приписами ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Разом з тим, суд, даючи правову оцінку поставленому у вину позивачу порушенню п.п.8 та п.п.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначає, що відповідач як у протоколі, так і у оскаржуваній постанові не посилається на ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та відповідачем не розкрито суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання обвинувачення повинно бути конкретним, оскільки є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи та є необхідним для підготовки до належного захисту, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд зазначив, що "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Крім того, посилання на ст.210 КУпАП не можна розглядати як конкретне відображення суті правопорушення, оскільки у згаданих нормах перераховані декілька дій, які можуть підпадати під об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, стосуються різних суб`єктів, які повинні відповідати за них, а суд не вправі самостійно виокремлювати ті істотні ознаки складу правопорушення, які наявні в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перебираючи таким чином на себе функції сторони обвинувачення.

Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП (в тому числі не згадується складений протокол про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 поставленого йому в вину адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, а тому постанова №853 від 01 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 1700,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до положень ст.286 КАС України підлягає закриттю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 90, 241- 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову №853 від 01 жовтня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.210 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя О.Ю. Кравченко