Справа № 120/15155/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 листопада 2024 р. Справа № 120/15155/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі № 120/15155/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/15155/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 06.11.2023 вказаний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром після її перерахунку з 01.07.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати ОСОБА_1 пенсію після її перерахунку з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром та з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", враховуючи вже виплачені суми пенсії.

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

10.01.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України, у якій позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23 в частині обмеження виплати пенсії позивача з 01.03.2022 та постановити окрему ухвалу і направити її до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

24.01.2024 судом постановлено окрему ухвалу, яку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для вжиття заходів щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23. При цьому суд констатував протиправність дій пенсійного органу під час перерахунку та виплати пенсії позивача на виконання вказаного судового рішення в частині застосування з 01.03.2022 обмеження виплати пенсії максимальним розміром.

27.02.2024 від відповідача надійшов лист щодо виконання окремої ухвали суду, в якому повідомлено, що з урахуванням висновків, викладених в окремій ухвалі суду від 24.01.2024, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Внаслідок проведених перерахунків розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021 склав 40097,50 грн, з 01.03.2022 45431,20 грн та з 01.03.2023 46931,20 грн. За період з 01.07.2021 по 29.02.2024 позивачу загалом донараховано 64000 грн. Така заборгованість обліковується в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України та буде виплачена після отримання асигнувань з Державного бюджету, призначених на цю мету.

18.07.2024 до суду надійшла заява позивача, подана в порядку статті 382 КАС України, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23 шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Заява обґрунтовується тим, що відповідач у належний спосіб не виконує зазначене судове рішення, оскільки, здійснивши перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду від 02.04.2024 у справі № 120/1899/24, обмежив перераховане пенсійне забезпечення сталим розміром за рахунок зменшення з 01.07.2021 розміру щомісячної доплати з 2000 грн до 1442,09 грн.

Ухвалою суду від 23.07.2024 вказану заяву прийнято до розгляду та вирішено здійснити її розгляд у десятиденний строк в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 02.08.2024 заяву позивача задоволено, а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано протягом 30 днів подати до суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 120/15155/23.

02.09.2024 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.08.2024 № 0200-0902-7/88433 про виконання рішення суду від 06.11.2024 у справі № 120/15155/23, який за своєю суттю був ідентичним до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.02.2024 щодо виконання окремої ухвали суду від 24.01.2024.

У звіті відповідач зазначив, що Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", внаслідок чого розмір пенсії позивача з 01.07.2021 склав 40 097,50 грн, з 01.03.2022 45 431,20 грн та з 01.03.2023 46 931,20 грн. Водночас за період з 01.07.2021 по 29.02.2024 позивачу загалом донараховано 64 000,00 грн і цей борг буде виплачено позивачу після отримання необхідного фінансування з державного бюджету.

09.09.2024 д суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій позивач заперечив щодо прийняття звіту відповідача та наголосив на тому, що всупереч ухваленому судовому рішенню відповідач виплачує йому доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", не в розмірі 2000 грн, як зобов`язано судом, а в розмірі 1442,09 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2024 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.08.2024 № 0200-0902-7/88433 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 120/15155/23, а відповідачу встановлено новий строк для подання звіту про виконання зазначеного судового рішення до 10.11.2024.

06.02.2024 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2024 № 0200-0902-7/114936 (вх. № 65273 від 11.11.2024), в якому повідомляється про виконання судового рішення.

Відповідач зазначає, що на виконання рішення суду у справі № 120/15155/23 з урахуванням ухвали суду від 10.10.2024 проведено перерахунок пенсії позивача шляхом нарахування щомісячної доплати в сумі 2000 грн без обмеження пенсії максимальним розміром, яка з 01.07.2021 склала 40 655,45 грн, з 01.03.2022 46067,21 грн, з 01.03.2023 47567,21 грн, з 01.03.2024 49 067,21 грн. Крім того, позивачу донараховано кошти в сумі 64 000,00 грн за період з 01.07.2021 по 29.02.2024, які будуть виплачені в порядку черговості після виділення необхідних для цього коштів з Державного бюджету України.

Відтак, на думку відповідача, рішення суду від 06.11.2024 у справі № 120/15155/23 виконано Головним управління в межах покладених судом зобов`язань.

19.11.2024 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій позивач повідомляє, що відповідач виконав судове рішення та з 01.11.2024 знову почав виплачувати доплату у розмірі 2000 грн згідно з Постановою № 713.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши звіт про виконання судового рішення, суд при вирішенні питання про його прийняття керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України № 1403-VIII від 2 червня 2016 року "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ухвалою від 10.10.2024 відповідачу надавався строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі, за результатами розгляду такого звіту суд, в силу вимог закону, може або накласти на начальника Головного управління штраф за невиконання судового рішення, або прийняти звіт про виконання судового рішення.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати позивачу ОСОБА_1 пенсію після її перерахунку з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром та з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", враховуючи вже виплачені суми пенсії.

На виконання вищезазначеного судового рішення та з урахуванням окремої ухвали суду від 24.01.2024 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з Постановою № 713, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Крім того, з урахуванням ухвали суду від 10.10.2024 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з нарахуванням щомісячної доплати в сумі 2000 грн без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.07.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024.

Факт поновлення виплати спірної доплати з 01.11.2024 також підтвердив позивач у заяві від 19.11.2024.

Отже, на сьогодні відсутні підстави вважати, що має місце невиконання пенсійним органом рішення суду від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23.

Щодо нарахування недоплачених сум пенсії за період з 01.03.2024 по 31.10.2024, про що зазначає позивач у вищевказаній заяві, то, на думку суду, це питання виходить за межі судового контролю, ініційованого позивачем заявою від 18.07.2024. Позивач вправі самостійно з`ясувати це питання, звернувшись з відповідною заявою до Головного управління, та, за наявності для цього правових підстав, повторно звернутися до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, якщо вважатиме, що відповідач не виконав або неналежним чином виконав судове рішення.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про відсутність перешкод для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2024 № 0200-0902-7/114936.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07 листопада 2024 року № 0200-0902-7/114936 (вх. № 65273 від 11 листопада 2024 року) про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року в адміністративній справі № 120/15155/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 28.11.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович