Справа № 140/9555/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/9555/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача прийняти рішення (наказ) про звільнення позивача з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І груп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 . Зазначає, що оскільки його бабуся - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного догляду, то він подав до В/ч НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) за сімейними обставинами - необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Однак листом від 14.08.2024 №1458/3642 відповідач відмовив у задоволенні такого рапорту у зв`язку з тим, що наданими документами наявність зазначених обставин не підтверджено.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача у звільненні його з військової служби та зазначає, що він подав рапорт у передбаченому законодавством порядку, із зазначенням усіх необхідних даних та з наданням всіх належних документів, що підтверджують наявність у нього права на звільнення з військової служби, а саме: на підтвердження родинних зв`язків надано копії свідоцтва про його народження та свідоцтва про народження його батька; на підтвердження інвалідності бабусі надано копію довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 , згідно якої остання потребує значної залежності від інших осіб; на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду надано копію акту встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 01.07.2024 №674, яким підтверджено, що він здійснює постійний догляд за бабусею; на підтвердження неможливості інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення здійснювати догляд надано довідку про проходження військової служби його батьком та копію свідоцтва про смерть дідуся, довідку про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику)учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що документи, які надавались позивачем разом з рапортом про звільнення з військової служби, не містять підтвердження наявності/відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи (для прикладу, відсутні відомості щодо братів сестер, дітей, інших внуків), або ж взагалі не встановлюють жодного юридичного факту, обов`язкового для звільнення позивача з військової служби. Також зазначає, що однією з умов звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII є необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи. З наданих позивачем копій довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ№589733, якими і визначається необхідність здійснення постійного догляду, ОСОБА_2 потребує значної залежності від інших осіб. Наданий акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) №674 від 01.07.2024, складений Доросинівською сільською радою, форма та порядок складання якого передбачено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, складається виключно за заявою військовозобов`язаного та відповідно до вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» стосується виключно надання відстрочки від проходження військової служби, а не звільнення з військової служби. Також у акті про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) №674 від 01.07.2024 містяться недостовірні відомості, оскільки у ньому є посилання на виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733, як документ, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує постійного догляду, в той же час у виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 не вказується про необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , а комісія Доросинівської сільської ради не уповноважена встановлювати необхідність постійного догляду за особою. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 29.03.2024 №91 (а.с. 35) та не є спірним у даній справі.

10.08.2024 позивач подав безпосередньому командиру рапорт, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII, а саме необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи (а.с. 37).

До вказаного рапорту позивач долучив нотаріально засвідчені копії таких документів: паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 38); свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 39 зворот); свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а.с. 38 зворот); свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 (а.с. 39); паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 40, 41 зворот); довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 (а.с. 41); виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №589733 (а.с. 42); акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), виданого Доросинівською сільською радою від 01.07.2024 за №674 (а.с. 43-44); довідки В/ч НОМЕР_1 від 05.07.2024 №1057 (а.с. 42 зворот); довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №672 від 01.07.2024 (а.с. 45).

Листом від 14.08.2024 №1458/3642 В/ч НОМЕР_1 повідомила, що за результатами розгляду рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII (необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), наданими документами наявність зазначених обставин не підтверджено (а.с. 36).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України;.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Закон №2232-ХІІ (далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою-другою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частин першої-третьої, шостої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Судом встановлено, що позивач подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII, а саме необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У свою чергу, пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, за вказаною нормою необхідною умовою для звільнення військовослужбовця з військової служби є необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи.

При цьому наявність у члена сім`ї другого ступеня споріднення військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, I або II групи інвалідності без підтвердження необхідності здійснення постійного догляду відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ не є підставою для звільнення з військової служби.

Щодо осіб першої та другої ступеня споріднення, то у Законі 2232-XII відсутнє визначення таких осіб.

Водночас підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Судом встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 39 зворот) та свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а.с. 38 зворот).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 ОСОБА_2 встановлено довічно І Б групу інвалідності (по зору) від загального захворювання, у пункті 12 «висновок про умови та характер праці» вказаної довідки зазначено - потребує значної залежності від інших осіб (а.с. 41), також у виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №589733 міститься таке ж формулювання - потребує значної залежності від інших осіб (а.с. 42).

Суд зазначає, що процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

Відповідно до пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

Відповідно до пункту 19 Положення про медико-соціальну експертизу комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, яке також затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

Як передбачено пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені: нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до орієнтації (дезорієнтація); нездатність до спілкування; нездатність контролювати свою поведінку; значні обмеження здатності до навчання; нездатність до окремих видів трудової діяльності.

До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності саме до повноважень медико-соціальної експертної комісії належить визначення ступеня обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, а також потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, в тому числі для осіб, яким встановлено I групу інвалідності. При цьому, на переконання суду, саме в довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією для осіб, яким встановлено I групу інвалідності, повинна бути зазначена інформація про потребу у постійному сторонньому догляді.

Суд зазначає, що долучена позивачем до рапорту від 10.08.2024 довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 дійсно підтверджує те, що ОСОБА_2 встановлено І Б групу інвалідності (по зору) від загального захворювання, однак така довідка не містить висновку про потребу здійснення постійного догляду за нею.

Щодо наданого позивачем акту встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 01.07.2024 №674, складеного комісією Доросинівської сільської ради (а.с. 43-44), то суд зазначає, що у ньому в графі «Документ, що підтверджує потребу особи в постійному догляді» зазначено саме виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 від 16.10.2023.

Однак, як встановлено судом вище, ні довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №589733 (а.с. 41), ні виписка до вказаної довідки (а.с. 42) не містять висновку саме про потребу постійного догляду за ОСОБА_2 .

Суд повторює, що для I групи інвалідності (в залежності від підгрупи А і Б) потребу у постійному догляді визначають медико-соціальні експертні комісії.

Крім того, актом від 01.07.2024 №674 підтверджено факт здійснення позивачем постійного догляду за ОСОБА_2 , однак позивач щонайменше з 29.03.2024 (а.с. 35) по даний час проходить військову службу у відповідача, тому незрозуміло як комісією Доросинівської сільської ради могло бути підтверджено такий факт.

З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що акт встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 01.07.2024 №674 не може бути належним доказом необхідності здійснення догляду за бабусею.

Таким чином, суд резюмує, що у спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з рапортом, не надав належних доказів наявності правових підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII (за сімейними обставинами - необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо правомірності відмови відповідача у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби.

Відтак у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_6 ).

Суддя О. О. Андрусенко