Справа № 300/8110/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" листопада 2024 р. справа № 300/8110/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним дій та зобов`язання зарахувати до стажу період роботи з 18.08.1980 по 02.11.1999, і здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 14.08.2022, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, пенсіонер, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного забезпечення, пенсійний фонд, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням усіх періодів роботи згідно записів трудової книжки колгоспника від 20.08.1980;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 з 14.08.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу усі періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника від 20.08.1980, а саме з 18.08.1980 по 02.11.1999 в колгоспі "Радянська Україна", який в подальшому перейменовано на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна".
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови зарахувати до стажу період роботи з 18.08.1980 по 02.11.1999 в колгоспі "Радянська Україна" (спілка акціонерів-пайовиків "Нова Україна"), та здійснення перерахунку пенсії за віком з 14.08.2022.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 14.08.2022 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Позивач 20.08.2024 звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із набуттям додаткового стажу роботи. Згодом, 09.09.2024 пенсіонер звернувся до органу пенсійного забезпечення із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії із урахуванням всіх періодів роботи згідно трудової книжки колгоспника від 20.08.1980. Пенсійний фонд листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, на переконання позивача протиправно, відмовив у зарахування усіх періодів згідно записів трудової книжки колгоспника, оскільки період роботи з 15.08.1980 по 14.02.1992 зараховано на підставі архівної довідки, період роботи з 15.02.1992 по 02.11.1999 не зараховано до стажу роботи, оскільки відсутня інформація про роботу в Спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" (відсутні дані про заробітну плату або відпрацьовані людино-дні).
Мотиви, якими позивач обґрунтовує протиправність дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зводяться до того, що згідно трудової книжки останнього прийнято з 18.08.1980 в колгосп "Радянська Україна" електриком та з 02.11.1999 звільнено з роботи по власному бажанню спілки акціонерів-пайовиків "Нова Україна". При цьому, довідка архівного відділу містить відомості про перейменування колгоспу "Радянська Україна" на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна". Зазначає, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність робочих, тобто така підтверджує стаж роботи, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок покладається на роботодавця, а не працівника. З наведених підстав просив задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами. Одночасно судом витребувано у сторін додаткові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.23).
Управління зазначило, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи в колгоспі "Радянська Україна" з 15.08.1980 по 14.02.1992 при призначенні пенсії на підставі архівної довідки про стаж роботи від 11.06.2022 за №С-35/04-01 за фактично відпрацьовані дні. Період роботи позивача з 15.02.1992 по 02.11.1999 в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" не враховано до стажу роботи, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів та довідки про встановлений і вироблений мінімум трудової участі. Записи трудової діяльності пенсіонера за період з 18.08.1980 по 02.11.1999 не взято до розрахунку, оскільки записи в трудовій книжці колгоспника не підтверджені відповідно до вимог пункту 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310. З огляду на зазначене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, додаткові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
В подальшому, ОСОБА_1 09.09.2024 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням усіх періодів роботи згідно трудової книжки колгоспника (а.с.86), за результатами розгляду котрої ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24 повідомило позивача, серед іншого, про те, що:
- до страхового стажу останнього зараховано період роботи в колгоспі "Радянська Україна" з 15.08.1980 по 14.02.1992 при первинному призначенні пенсії на підставі архівної довідки про стаж роботи від 11.06.2022 за №С-35/04-01 за фактично відпрацьовані дні;
- інформація про роботу в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" за період з 15.02.1992 по 02.11.1999 відсутня, зокрема, немає відомостей про заробітну плату або відпрацьовані людино-дні (а.с.11-13).
При первинному зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надав органу пенсійного забезпечення, серед іншого, трудову книжку колгоспника від 20.08.1980 за №1049, згідно якої позивач:
- з 01.09.1977 по 31.07.1980 навчався в середньому сільському професійно-технічному училищі №5 місто Рогатин;
- з 18.08.1980 прийнятий на роботу в колгосп "Радянська Україна" електриком;
- з 03.02.1982 переведений наладчиком швейних машин згідно поданої заяви;
- з 02.11.1999 звільнений з роботи по статті 38 Кодексу законів про працю України (по власному бажанню) із спілки акціонерів-пайовиків "Нова Україна" (а.с.11-20, 51-54).
Також під час звернення за призначенням пенсії із заявою від 18.08.2022 (а.с.45-48), позивачем надано органу пенсійного забезпечення архівну довідку від 11.06.2022 за №С-35/04-01 складену Архівним відділом №1 Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на заяву пенсіонера від 14.04.2022, відповідно до якої:
- ОСОБА_1 працював в колгоспі "Радянська Україна" з серпня 1980 року по лютий 1992 року;
- колгосп "Радянська Україна" перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна" згідно протоколу загальних зборів №1 від 14.02.1992 (а.с.62).
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням усіх періодів роботи згідно записів трудової книжки колгоспника від 20.08.1980, позивач звернувся з цим позовом до суду з метою захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно вимог частин 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
Так, частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду зокрема для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-IV).
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (надалі по тексту також Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (надалі по тексту також уповноважений орган, орган пенсійного забезпечення).
Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.
Згідно пункту 7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.
Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
ОСОБА_1 у позовній заяві ставить вимогу, зокрема, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу останнього усі періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника від 20.08.1980, а саме з 18.08.1980 по 02.11.1999 в колгоспі "Радянська Україна", який в подальшому перейменовано на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна".
Вирішуючи вказану вимогу позивача, суд керується наступними аргументами.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом вимог частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Стосовно мотивів відмови органу пенсійного забезпечення у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 в колгоспі "Радянська Україна", який в подальшому перейменовано на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна", з 15.02.1992 по 31.12.1994, слід зважати на такі мотиви.
За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок в оскаржуваний період роботи позивача був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 за № 162 (надалі по тексу також Інструкція № 162), а з 29.07.1993 Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, серед іншого, записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників (пункт 2.19 вказаної Інструкції).
З наведеного слідує, що Інструкцією №58 встановлено відповідний порядок оформлення трудової книжки, а також внесення до трудової книжки записів про роботу.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведене свідчить, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 (надалі по тексту також Примірний статут колгоспників), громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту колгоспників).
Найвищим органом управління колгоспу визначено загальні збори членів колгоспу, до повноважень котрих, зокрема, віднесено прийняття правил внутрішнього трудового розпорядку колгоспу, положення про оплату праці та про внутрігосподарський розрахунок. При цьому, мінімум трудової участі в громадському господарстві працездатних колгоспників встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку (стаття 46, 25 Примірного статуту колгоспників).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Отож, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 №1049 від 20.08.1980, згідно записів якої позивач: з 01.09.1977 по 31.07.1980 навчався в середньому сільському професійно-технічному училищі №5 місто Рогатин, з 18.08.1980 прийнятий на роботу в колгосп "Радянська Україна" електриком, з 03.02.1982 переведений наладчиком швейних машин згідно поданої заяви, з 02.11.1999 звільнений з роботи по статті 38 Кодексу законів про працю України (по власному бажанню) із спілки акціонерів-пайовиків "Нова Україна" (а.с.17-20, 51-54).
Відповідно до архівної довідки від 11.06.2022 за №С-35/04-01, складеної Архівним відділом №1 Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (смт.Рожнятів) на заяву пенсіонера від 14.04.2022, колгосп "Радянська Україна" перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна" згідно протоколу загальних зборів №1 від 14.02.1992 (а.с.62).
Слід зазначити, що не внесення до трудової книжки відомостей про перейменування підприємства роботодавцем не може мати наслідком неврахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки трудова книжка колгоспника №1049 від 20.08.1980 містить відповідні записи щодо періодів роботи.
В спірному випадку, трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 №1049 від 20.08.1980 містить відомості про трудову участь позивача в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" із встановленим річним мінімумом трудової участі:
- у 1993 році в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" встановлено мінімум 250 відпрацьованих людино-днів за рік, позивач відпрацював 275 людино-днів, за які нараховано 1050321,50 карбованців;
- у 1994 році в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" встановлено мінімум 250 відпрацьованих людино-днів за рік, позивач відпрацював 228 людино-днів, за які нараховано 5036541 карбованців.
Таким чином ОСОБА_1 у 1993 році виконав встановлений в спілці акціонерів-пайовиків "Нова Україна" річний мінімумів трудової участі, пропрацювавши 275 людино-днів, при встановленій нормі 250 відпрацьованих людино-днів за рік.
Натомість, позивач у 1992 та 1994 роках відпрацював 45 та 228 відповідно, людино-днів із встановленого мінімуму 250 відпрацьованих людино-днів за рік.
Як вже відзначено судом вище, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частина 1, 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ).
З системного аналізу Примірного статуту колгоспників та Основних положень, суд доходить висновку, що внесення відомостей до трудової книжки колгоспника щодо причин невиконання ним річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, зокрема вказання характеру таких причин, а саме поважності чи не поважності, віднесено до компетенції спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи.
Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України).
В спірному випадку, також необхідно зазначити, що трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 №1049 від 20.08.1980 оформлена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, оскільки містить інформацію стосовно періоду роботи в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна"), а саме: дати прийняття на роботу, найменування колгоспу та посад, де працював позивач, а також зазначено на підставі яких наказів позивач прийнятий на роботу та звільнений з роботи, містить відтиск печатки спілки акціонерів-пайовиків "Нова Україна" та підписи голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи, якими засвідчені записи в трудовій книжці про трудову участь позивача в громадському господарстві із встановленим річним мінімумом трудової участі. При цьому, ні Основними Положеннями, ні Інструкцією, не передбачено наслідків для особи, на яку оформлено трудову книжку, за порушення порядку ведення такої трудової книжки.
Суд звертає увагу, що будь-яких доказів, які б підтверджували невиконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в колгоспі в період з 15.02.1992 по 31.12.1994 саме без поважних причин, відповідачем не надано.
Відтак, до спірних правовідносин, що виникли, застосуванню підлягає порядок зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності для призначення пенсії, передбачений Законом №1788-ХІІ, за яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності в матеріалах справи документальних даних про те, що позивач в період з 15.02.1992 по 31.12.1994 не виконував встановлений річний мінімум трудової участі без поважних причин, суд доходить висновку про безпідставність не врахування відповідачем вищезазначеного періоду роботи ОСОБА_1 до страхового стажу, а позовна вимога про зарахування таких періодів підлягає до задоволення.
Щодо періоду роботи пенсіонера в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") з 01.01.1995 по 02.11.1999, суд зазначає наступне.
За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
В спірному випадку, трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 №1049 від 20.08.1980 містить відомості за крайній період відпрацьованих людино-днів та встановлений річний мінімум трудової участі - 1994 рік.
Також у вказаній трудовій книжці міститься запис "02.11.1999 звільнений з роботи по статті 38 Кодексу законів про працю України (по власному бажанню)", однак у такій відсутні записи про періоди роботи з 01.01.1995 по 02.11.1999, і, відповідно, кількість відпрацьованих людино-днів та встановлений річний мінімум трудової участі за вказаний період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (надалі по тексту також Порядок №637).
Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В матеріалах справи наявні архівні довідки від 11.06.2022 за №С-36/04-01 та №С-35/04-01, видані Архівним відділом №1 Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (смт.Рожнятів), котрі містять відомості про те, що ОСОБА_1 працював в колгоспі "Радянська Україна" з серпня 1980 року по лютий 1992 року, втім такі не включають в себе інформацію про періоди роботи з 01.01.1995 по 02.11.1999.
Жодних інших документів, окрім трудової книжки та коментованих вище архівних довідок пенсіонером не надавалось, а отже в суду відсутні докази, за якими суд міг би встановити обставину роботи ОСОБА_2 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") за вказаний період, відтак така позовна вимога є безпідставною та не підлягає до задоволення.
Окремо слід зазначити, що у відповідності із пунктом 2 Порядку №637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За приписами пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Таким чином, підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливе лише у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.
Втім, сторони не надали суду відомостей про відсутність документів про стаж роботи ОСОБА_2 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") за період з 01.01.1995 по 02.11.1999, а також не повідомили про неможливість їх одержання.
Окрім того, позивач не надав суду докази звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою з метою вирішення питання про підтвердження власного спірного трудового стажу на підставі показань свідків, а відповідач, у свою чергу, не здійснював реалізацію владної управлінської функції на виконання пункту 18 Порядку №637, так як ОСОБА_1 не звертався із відповідним зверненням.
Також слід зазначити, що пенсіонер не позбавлений права звернутись до архівної установи із заявою про видачу архівної довідки про період роботи ОСОБА_1 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") з 01.01.1995 по 02.11.1999 та звернутись до органу пенсійного забезпечення із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу (врахування вказаних періодів роботи у колгоспі).
Враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували невиконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") з 15.02.1992 по 31.12.1994, суд доходить висновку про наявність підстав до зарахування вищезазначених трудових періодів до страхового стажу у повному календарному обсязі, а в зарахуванні решти періодів роботи до страхового стажу слід відмовити.
Щодо доводів органу пенсійного забезпечення про недотримання позивачем строку звернення до суду із позовною вимогою про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 з 14.08.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком, слід зазначити про таке.
Так, при постановленні ухвали від 31.10.2024 про відкриття провадження, судом враховано частину 1 статті 122 КАС України, за змістом якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
На стадії відкриття провадження суд дійшов висновку, що доводи і мотиви, викладені в позовній заяві, є обґрунтованими. Відповідач не надав суду доказів на засвідчення обставини того, що Управлінням доведено до відома позивача інформацію про неврахування до страхового стажу спірних періодів роботи саме до 20.08.2024 (будь-яких інших заяв позивача, окрім від 20.08.2024, 09.09.2024, доведення до відома останнього рішення про призначення/перерахунків пенсії, Форм РС-право), відтак у суду відсутні достовірні і достатні докази, які б перешкоджали визнанню поважними причини пропуску строку звернення до суду, у зв`язку із чим такий строк позивачу поновлено.
В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права ОСОБА_1 , слід врахувати наступне.
Так, відповідно до 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (надалі по тексту також - орган, що призначає пенсію).
Як свідчить безпосередній зміст заяви позивача до відповідача від 09.09.2024, ОСОБА_1 просив виключно: "провести перерахунок та виплату моєї пенсії з дати її призначення зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника від 20.08.1980, зарахувавши безперервно весь період роботи з 18.08.1980 по 02.11.1999 в колгоспі "Радянська Україна", надалі акціонерів-пайовиків "Нова Україна" (а.с.86).
Саме в межах такої вимоги, викладеної в заяві від 09.09.2024 відповідач надав відповідь від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24 (а.с.11-13).
Слід зазначити, що за змістом пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (абзац 2 пункту 4.7 Порядку №22-1).
Також релевантними та застосовними до спірних правовідносин є висновки, де Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком №22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі №537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі №541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20, від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020 та від 23.09.2024 у справі №620/2027/23.
Відтак, доводи органу пенсійного забезпечення, викладені у листі від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, про правову природу заяви позивача від 09.09.2024, подану, на переконання відповідача, в порядку Закону України "Про звернення громадян" є безпідставними, а тому таку заяву слід ідентифікувати, як заяву, подану відповідно до вимог Порядку №22-1.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") з 15.02.1992 по 31.12.1994.
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 14.08.2022 перерахунку пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням періоду роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна");
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна");
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 з 14.08.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, із зарахованим до загального страхового стажу періоду роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна"), та з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке вчинило протиправні дії, спрямовані на відмову у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу та перерахунку пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 968,96 гривень, що пропорційно становить 80 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна") з 15.02.1992 по 31.12.1994.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 08.10.2024 за №8356-7025/С-02/8-0900/24, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 14.08.2022 перерахунку пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням періоду роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна").
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна").
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 з 14.08.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, із зарахованим до загального страхового стажу періоду роботи з 15.02.1992 по 31.12.1994 в колгоспі "Радянська Україна" (перейменований на спілку акціонерів-пайовиків "Нова Україна"), та з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.