Справа № 320/24707/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року справа №320/24707/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентоофіс» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

у травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентоофіс» (ТОВ «Рентоофіс», товариство) звернулось до суду з позовом до Київської митниці (митниця, митний орган).

Просили визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2024 № UA100380/2024/000027/1, прийняте відповідачем.

Ухвалою від 06.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, їх митна вартість визначалась за основним методом - ціною договору (контракту), відповідні відомості заявлялися у декларації митної вартості, до якої додавалися документи для підтвердження ціни. Вказали, що претензії до наданих декларантом документів, якими обґрунтовано витребування додаткових документів, є або безпідставним, або таким, що були зняті під час листування з декларантом і наданням додаткових документів. Наголошували, що митницею обрано джерело інформації при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та визначено митну вартість із порушенням процедури.

У зв`язку із цим просили задовольнити позов.

Відповідач направив відзив, де висловлено прохання відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що у межах спірних відносин усі дії та рішення посадових осіб митного органу є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства з питань державної митної справи. Також вказали, що документи товариства, надані до митного оформлення, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару і містили розбіжності. Звертали увагу, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, у тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Наголошували, що товариство не скористалося таким правом.

У відповіді на відзив позивач підкреслював, що у відзиві митний орган викладає міркування, які були відсутні у оскаржуваному рішенні, тому такі доводи не повинні братися до уваги (у частині відсутності заявки на перевезення товару та неналежного оформлення коносаменту від 04.02.2024). Також звернули увагу на некоректне посилання у рішенні про коригування митної вартості на декларацію, у якій метод визначення митної вартості резервний.

У запереченні на відповідь на відзив митниця зазначала, що декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентоофіс» є юридичною особою (), зареєстроване 28.04.2005, його місцезнаходження 01024, м. Київ, вул. Чикаленка Євгена, буд. 23-А; основний вид діяльності 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна.

Так, 25.10.2022 між ТОВ «Рентоофіс» (покупець) та компанією Globalcom Sp. z.o.o. (Польща) укладено зовнішньоекономічний контракт № 1-RGJ, за умовами якого продавець продає, а позивач купує спортивний одяг, взуття та аксесуари і оплачує за нього на умовах і відповідно до правил Інкотермс 2020, у кількості, асортименті і за цінами, вказаними у проформі-інвойсі.

Умови поставки FCA відповідно Інкотермс 2020, пункт завантаження 02-681 Варшава, Poland; момент переходу права власності на товар передача товарів перевізнику в 02-681 Варшава, Poland.

Додатковою угодою №1 умови поставки змінено на DAP Україна, смт Калинівка, вул. Індустріальна, 5.

При здійсненні поставки товар супроводжується оригіналами таких документів: проформи-інвойсу, інвойсу, пакувального листа, DL чи CMR у залежності від виду поставки.

Строк поставки узгоджується у проформі-інвойсі і не повинен перевищувати 180 днів.

Ціна товару встановлюється у проформі-інвойсі і є підсумковою для розрахунків за контрактом. Загальна сума контракту не лімітована і складається з суми всіх замовлень. Ціна товару включає у себе вартість упаковки, маркування та робіт по їх виконанню, митного оформлення в країні експорту і інших витрат згідно встановлених умов поставки.

Платежі здійснюються в євро шляхом банківського переказу з рахунку покупця на рахунок продавця. Разом із кожною партією товару постачальник повинен передати покупцю: один екземпляр товарно-транспортної накладної (CMR) та оригінал і дві копії інвойсу.

У відповідності до додаткової угоди №1 від 01.03.2023 до такого договору внесено зміни до пункту 5 основного договору, визначено або 100 % передоплату, або відтермінування оплати на 90 днів від дати випуску коносаменту або CMR на партію товару.

На виконання вказаного контракту з порту Xiamen (КНР) до порту Гданськ (Польща) на підставі коносаменту від 04.02.2024 № 2010HD0012492 на адресу позивача надійшов вантаж з товаром:

- товар № 1 - взуття спортивне на підошві з гуми з верхом з текстильних матеріалів, призначене для гри в футбол в залі або для повсякденного використання: кросівки і бутси чоловічі, кросівки жіночі 1664 пар;

- товар № 2 - взуття на підошві з гуми, пластмаси натуральної чи композиційної шкіри з верхом з натуральної шкіри з устілкою 24 см і більше: кросівки і бутси чоловічі 572 пар,

- товар № 3 - взуття, що не можна визначити, як чоловіче або жіноче, на підошві та з верхом з гуми або пластмаси з устілкою завдовжки не більш як 24 см: кросівки дівчачі та бутси дитячі 948 пар;

- товар № 4 - взуття з верхом та підошвою з полімерних матеріалів з устілкою завдовжки 24 см або більше: бутси чоловічі 556 пар;

- товар № 5 - взуття на підошві з гуми та з верхом з текстильних матеріалів, інше: для повсякденного використання: сандалі дівчачі та чоловічі 1344 пар;

- товар № 6 - взуття на підошві з гуми або пластмаси з верхом з гуми або пластмаси з ремінців, що кріпляться до підошви штифтами: шльопанці чоловічі, жіночі, дівчачі, хлопчачі, тапочки чоловічі 3414 пар.

У відповідності до рахунку-фактури (iнвойсу) від 19.03.2024 № I/000022/24 загальна вартість товару становила 107 287, 22 доларів США.

Ввезення на митну територію України товарів та їх подальше перевезення здійснювалось автомобілем з державними реєстраційними номерами BC9004PE/BC9800XO на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 27.03.2024 б/н.

З метою митного оформлення товару Київській митниці уповноваженим представником позивача - ТОВ «НАВІС ГРУП» 02.04.2024 було подано митну декларацію № 24UA98U6, де у графі 12 заявлена митна вартість товару 4 192 237, 40 грн.

На підтвердження заявленої товариством митної вартості товару, разом із митною декларацією № 24UA98U6 від 02.04.2024 до митного органу подано наступні документи (що стверджувалось позивачем і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами): пакувальний лист від 19.03.2024; рахунок-фактуру від 19.03.2024; декларацію походження товару; автотранспортну накладну від 27.03.2024; зовнішньоекономічний договір; доповнення до зовнішньоекономічного договору; договір про надання послуг митного брокера.

Митним органом у відповідності до частин третьої-четвертої статті 53 Митного кодексу України надано вимогу декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів:

- проформи-інвойсу/рахунку проформи;

- банківських платіжних документів, якщо рахунок сплачено;

- пакувальнього листа;

- транспортних документів, коносамента;

- якщо здійснювалося страхування страхових документів;

- ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів і є умовою продажу оцінюваних товарів;

- договору із третіми особами, пов`язаного із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару;

- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- копії митної декларації країни відправлення.

04.04.2024 позивач із листом направив митниці наступні документи:

- комерційний інвойс від 19.03.2024;

- проформу-інвойс 7533696/23 від 16.11.2023;

- рахунок за яким продавець купував у виробника 11-3119685 від 29.01.2024;

- договір про транспортні послуги 70623 від 07.06.2023;

- коносамент 2010HD від 02.04.2024;

- пакувальний лист продавця від 19.03.2024;

- пакувальний лист виробника від 29.01.2024;

- сертифікат про походження товару 24С3502М0200/00532 ВІД 29.01.2024

- прайс-лист виробника від 19.03.2024

- зовнішньоекономічний контракт від 25.10.2022 1-RGJ;

- додаткову угоду№1 від 01.03.2023;

- видаткову накладну покупця для реалізації в Україні від 02.04.2024 ;

- договір про надання послуг митного брокера від 01.07.2021 ;

- CMR від 27.03.2024.

Також у названому листі висловлено прохання винести рішення на підставі додатково наданих документів без врахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України.

04.04.2024 відповідачем прийнято рішення № UA100380/2024/000027/1 про коригування митної вартості товарів (а.с.43); визначено митну вартість товарів, перерахованих у названій вище митній декларації за резервним методом.

У такому рішенні зазначено, що в поданих товариством документах містяться розбіжності, а також наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Такі висновки митний орган зробив через констатацію наступного:

1) поставка товарів здійснюється на підставі зовнішньоекономічного контракту від 25.10.2022 № 1-RGJ (із внесенеми змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.03.2023); згідно пункту 2 та 3 додаткової угоди № 1 від 01.03.2023 передбачено, що ціна товару встановлюється у проформі інвойсі і є підсумковою для розрахунків за контрактом. Проформа інвойс до митного оформлення не подавалась;

2) згідно пункту 2 додаткової угоди № 1 від 01.03.2023 внесені зміни до пункту 2 зовнішньоекономічного контракту від 30.06.2021 № 202106AGR продавець зобов`язується надавати покупцю документи на відвантажені товари: проформу інвойс, BL (коносамент). Ці документи не були надані до митного оформлення;

3) відповідно до пункту 4 «Умови оплати» додаткової угоди № 1 від 01.03.2023 внесені зміни до пункту 5 зовнішньоекономічного контракту від 30.06.2021 № 202106AGR - умови оплати визначаються у проформі інвойсі або у інвойсі на кожну партію поставки товару. Також відповідно до цього пункту передбачено що платежі за цим контрактом здійснюються покупцем шляхом 100 % предоплати вартості товару, зазначеної у проформі інвойсі або інвойсі до відвантаження товару, або відтермінування оплати до 90 днів від дати випуску коносаменту або CMR на партію товару. У інвойсі, який поданий до митного оформлення від 19.03.2024 не зазначені умови (терміни) оплати. Проформа-інвойс не надавалась до митного оформлення. Банківські платіжні документи, що стосуються товару, не подавались;

4) декларантом у графі 2 МД зазаначено, що відправником товару є Xiamen Unibest Import and Export CO., LTD by order from JOMA SPORT, S.A. Spain, при цьому країну відправлення зазначено Іспанію. Відповідно до CMR відправником товару є Xiamen Unibest Import and Export CO., LTD China by order from JOMA SPORT, S.A. Spain, тобто Китай за замовленням Іспанії. Декларантом не подано товаросупровідний документ коносамент для підтвердження маршруту перевезення товару;

5) відповідно до пункту 3 «Ціна і загальна сума контракту» додаткової угоди № 1 від 01.03.2023 внесені зміни до пункту 4 зовнішньоекономічного контракту від 30.06.2021 №202106AGR і зазначено, що ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування та робіт по їх виконанню, митного оформлення у країні експорту та інших витрат згідно встановлених умов поставки DAP Україна, смт Калинівка. Але в той же час до митного оформлення подано інвойс від 19.03.2024 № I/000022/24 в якому не виділені вищеперераховані витрати;

6) у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи статтю VII ГАТТ.

Після цього, у рішенні про коригування митної вартості викладено інформацію про подання позивачем додаткових документів на запит митного органу (перераховані вище).

За результатами дослідження названих додатково поданих документів, відповідач вказав, що у інвойсі та у проформі-інвойсі не вказані умови (терміни) оплати; прайс-лист підписаний Globalcom Sp. Z o.o., який не є виробником товарів і такий лист є адресним, із посиланням на зовнішньоекономічний контракт від 25.10.2022; не надано договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця (оскільки відправником товару є Xiamen Unibest Import and Export CO. LTD, договір або рахунки в яких стороною є така компанія не надавалися); не надано висновок про якісні та вартісні характеристики товарів та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші наявні у підприємства документи, що підтверджують заявлену митну вартість, копію митної декларації країни відправлення, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу товарів, договір із третіми особами, пов`язаний із договором про поставку товарів; коносамент надано без відміток митного органу; не надано банківські (платіжні) документи, що стосуються оцінюваного товару.

Також в оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів неможливо застосувати через відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. Натомість, у відповідача наявна інформація, що є підставою для застосування другорядного методу 2ґ резервного методу. Джерелом інформації, яким користувався відповідач при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 6, вказано митну декларацію від 14.03.2024 №24UA61U2 (вартість товару № 12 6,1740 доларів США за пару). Відповідно до граф 28 та 30 оскаржуваного рішення заявлену декларантом митну вартість товару № 6 відповідачем збільшено з 18 869,94 до 21 078,04 доларів США за курсом НБУ на день прийняття цього рішення.

Разом із позовною заявою, товариством додано банківський платіжний документ від 03.04.2024 № 00488, на підставі якого здійснено платіж на суму 40 000 доларів США, що стосується поставки товару у межах зовнішньоекономічного контракту від 25.10.2022 № 1-RGJ на підставі інвойсу № I/000022/24, наданого відповідачу. Також до позову додано другий банківський платіжний документ від 16.04.2024 № 12251, відповідно до якого позивачем здійснено платіж на суму 188 314,94 доларів США, що стосується зовнішньоекономічного контракту від 25.10.2022 № 1-RGJ, а також митної декларації № 24UA65U9 та митної декларації № 24UA42U9, на підставі якої оформлено та випущено у вільний обіг товар, щодо якого винесено оскаржуване рішення. Загальна сума двох платежів, здійснених товариством, складає 228 314,94 доларів США (121 027,72 доларів США за митною декларацією № 24UA65U9, а також 107 287, 22 доларів США, що є заявленою декларантом ціною оцінюваного товару за митною декларацією № 24UA42U9, якої стосується оскаржуване рішення).

04.04.2024 виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100380/2024/000294.

Товариство заявило товари, перераховані у оскаржуваному рішенні, за митною декларацією від 04.04.2024 №24UA42U9, з урахуванням визначеної відповідачем митної вартості, забезпечивши фінансові гарантії митних платежів з урахуванням відкоригованої митної вартості, сплативши додатково 27 695, 03 грн. (різниця у сумі митних платежів, обрахованих самостійно позивачем і митницею за результатами коригування).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України (МК України, Митний кодекс), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

За положеннями частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частина третя статті 318 МК України).

За змістом частини першої статті 248 Митного кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У силу вимог частини першої статті 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Положеннями статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

За положеннями статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За приписами статті 58 Митного кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За змістом статті 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства.

Таким чином законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У силу положень частин восьмої та дев`ятої статті 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Водночас приписи МК України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.01.2023 року у справі №813/713/18, від 06.09.2022 у справі №826/2187/16, від 21.05.2021 у справі №820/307/17 та інших.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни), письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

За нормами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; мінімальної митної вартості; довільної чи фіктивної вартості.

Як встановлено судом, приводом для витребування від декларанта додаткових документів і невизнання заявленої за основним методом визначення митної вартості обумовлені твердженням про відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

Так, зауваження митниці, після надання позивачем додаткових документів на запит митного органу, полягали у: 1) незазначенні умов оплати в інвойсі і проформі інвойсі; 2) зауваженні до змісту прайс-листа; 3) наявності інформації про ввезення подібного товару за вищою ціною; 4) ненаданні документів про оплату імпортованого товару; 5) відсутності у коносаменті відміток митного органу; 6) неподанні висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, договору із третіми особами, пов`язаного з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, копії митної декларації країни відправлення.

Щодо незазначення умов оплати в інвойсі і проформі інвойсі, а також оплати за поставлений товар, то, як з`ясовано у ході розгляду справи, зважаючи на положення договору і додаткової угоди, сторони домовились про два варіанти: або передоплата у 100 % або оплата з відтермінуванням до 90 днів від дати випуску коносаменту або CMR, тобто умови оплати закріплювалися безпосередньо в договорі та в додатковій угоді №1 до такого договору, тому незрозумілими є зауваження митниці про їх відсутність у інвойсі і проформі-інвойсі. У цьому випадку мала місце оплата з відтермінуванням, на підтвердження чого подано названі вище банківські платіжні документи від 03.04.2024 та від 16.04.2024, тобто товар оплачено повністю вже після процедури митного оформлення і у відповідності до умов договору (з урахуванням додаткової угоди). При цьому, відповідач не обґрунтував, чому ненадання платіжних документів у цій ситуації унеможливило визначити митну вартість за основним методом.

Тому такі доводи митного органу, як одне із обґрунтувань прийняття рішення про коригування митної вартості, суд вважає безпідставними і відхиляє.

Стосовно доводів відповідача щодо неналежного змісту прайс-листа, то суд враховує правовий висновок Верховного Суду, що міститься в постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17, згідно з яким прайс-лист, по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, а по-третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість відомостей у прайс-листі, як на підставу для коригування митної вартості товару. Також суд зважає і на доводи позивача про те, що зміст відповідного прайс-листа визначено продавцем, а не позивачем.

Щодо неподання інформації та договору із третіми особами, суд враховує доводи позивача про те, що комерційний документ від 29.01.2024 № 11-3119685, на який посилається відповідач, є інвойсом, що супроводжував товари, продані іспанською компанією JOMA SPORT, S.A. польській компанії Globalcom Sp.z.o.o., яка у свою чергу продала ці товари позивачу. Вказаний інвойс був наданий товариству додатково продавцем товарів компанією Globalcom Sp.z.o.o. після отримання інформації про виникнення у митниці питань щодо вартості товарів під час їх митного оформлення. Інших документів, у тому числі договорів, що стосувалися б ланцюгу операцій купівлі-продажу товарів до моменту їх придбання у компанії Globalcom Sp.z.o.o., у позивача немає, оскільки він не є учасником цих операцій. Це стосується і договорів з відправником товарів китайською компанією Xiamen Unibest Import and Export CO, однак місце відправлення товарів визначалось продавцем товарів.

Стосовно наявної у відповідача інформації про вищу митну вартість подібного товару, то така обставина не може слугувати самостійною підставою як для витребування додаткових документів від декларанта, так і для коригування митної вартості.

Доводи відповідача про те, що коносамент подано без відміток митного органу також не є підставою для невизнання задекларованої митної вартості, оскільки вимог щодо наявності на документах, які подаються митному органу разом з митною декларацією з метою декларування товарів, тих чи інших відбитків печаток митне законодавство не містить.

Стосовно зауважень про неподання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, суд звертає увагу, що такі документи не належать до основних документів, які підтверджують митну вартість товарів. При цьому такі документи можуть витребовуватися лише якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач також послався на відсутність у поданих митниці товариством документів заявки на перевезення товару. При цьому, суд враховує, що під час митного оформлення необхідності подання такої заявки митним органом не вказувалося, тому такий довод суд віхиляє.

Крім того, суд зважає і на зауваження товариства про те, що у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач декілька разів вказав неправильні дату і номер зовнішньоекономічного договору, у відповідності до якого відбувалося постачання товарів.

Витребовуючи у позивача додаткові документи, відповідач не пояснив, які складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та як додаткові документи мають підтвердити той чи інший показник, натомість вказавши просто перелік із тринадцяти документів.

Також суд зазначає, що подання декларантом не усіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд звертає увагу, що протиправність невмотивованого та безпідставного витребування митним органом додаткових документів підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.04.2021 у справі №808/1402/18, адміністративне провадження №K/9901/4996/19, якою визначено, що: «Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

Суд зазначає, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

У свою чергу, митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи, з урахуванням документів наданих на запит митного органу, в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Суд звертає увагу, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, чого у випадку, який розглядається дотримано не було.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Стосовно застосування резервного методу у випадку, який розглядається.

Суд вказує на те, що митний орган в оскаржуваному рішенні не зазначив кількість товарів, вартість, вагу, країну походження, характеристики на підставі яких правил Інкотермс були поставлені товари, взяті за основу при коригуванні митної вартості; відсутнє порівняння оцінюваного товару та характеристик товару за митною декларацією, яка була взята за основу для коригування вартості. Тому оскаржуване рішення не дає можливості пересвідчитися у правильності визначення такої митної вартості відповідачем.

Зважаючи на викладене, у досліджуваному випадку митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення документів, достовірності зазначених у них відомостей, не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів, а також не обґрунтував наявність підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості і правильності її визначення.

У той же час, досліджені у ході розгляду справи докази дають підстави для твердження про подання позивачем до митного органу документів, у яких зазначені усі необхідні дані щодо умов оплати, характеристик, кількості товару, вартості, умов поставки, інформації щодо перевезення тощо, які дають змогу визначити митну вартість за основним методом.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з платіжної інструкції №170 від 12.03.2024 позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3 028 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.04.2024 № UA100380/2024/000027/1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентоофіс» (, місцезнаходження 01024, м. Київ, вул. Чикаленка Євгена, буд. 23-А) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-а) судовий збір у розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.