Справа № 160/13106/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Тулянцевої І.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Слобожанської окружної прокуратури до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
21 травня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Слобожанської окружної прокуратури до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Так, відповідно до інформації, наданої виконавчим комітетом Царичанської селищної ради від 29.11.2023 №3444/02-21 встановлено, що в 2017 році Царичанською районною державною адміністрацією затверджено перелік споруд цивільного захисту розташованих на території Царичанського району Дніпропетровської області, які в подальшому передано на облік Царичанської об`єднаної територіальної. Документація щодо права власності на вказані об`єкти громаді не передавалась.
Відповідно до листа КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Дніпровської обласної ради» № 66 від 22.02.2024 року встановлено, що відповідно до матеріалів інвентаризаційних справ, станом на 31.12.2012 року, правова документація на підвальні приміщення у будинках за адресами, зокрема, АДРЕСА_1 в БТІ не виготовлялась. Право власності на вказані об`єкти нерухомого майна в БТІ не зареєстровані. Технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресами, зокрема, АДРЕСА_1 в БТІ не здійснювалась. Право власності на вищевказані захисні споруди цивільного захисту, станом на 31.12.2012 року в БТІ не зареєстровано.
Відповідно до акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 25.08.2010, комісією у складі фахівця з оперативного реагування та цивільного захисту 24 ДПРЧ ДСНС України у Дніпропетровській області, начальника відділу ЖКГ, благоустрою та інфраструктури виконкому Царичанської селищної ради, головного інспектора Царичанського РС ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, головного спеціаліста сектору мобілізаційної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Царичанської райдержадміністрації проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання сховища (протирадіаційного укриття), розташованого за адресою: вул. Мостова, 5а селище Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області, комунальної форми власності, що належить Царичанській селищній раді, встановлено, що балансоутримувачем захисної споруди на час складання акту є - виконавчий комітет Царичанської селищної ради. Також встановлено обмежено працездатний технічний стан споруди, незадовільний санітарний стан споруди, загальний стан приміщень - захаращені, сирі; має один вхід, біля входів таблички не встановлені, не захищено від атмосферних опадів, один комплект ключів, не обладнано засобами для доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення; відсутні системи зв`язку та оповіщення, вентиляції, водопостачання, каналізації, електроосвітлення, опалення, гідроізоляції.
За результатами вищевказаної перевірки стану готовності визначено, що вищевказане сховище не готове до використання за призначенням.
Аналогічні перевірки стану готовності до використання зазначеної захисної споруди проведено балансоутримувачем із залученням фахівця з питань цивільного захисту 16.08.2021, 23.05.2022, та останній раз 15.06.2023, відповідно до яких зафіксовано, що захисна споруда не готова до використання за призначенням, про що також складені відповідні Акти.
Відповідно до акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 15.06.2023, комісією у складі заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, начальника відділу ЖКГ, благоустрою та інфраструктури виконкому Царичанської селищної ради, головного спеціалісту відділу комунальної власності цивільного захисту та надзвичайних ситуацій, фахівця ВЗЗ з ПНС Дніпровського району ЦЗД ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання сховища (протирадіаційного укриття), розташованого за адресою: вул. Мостова, 5а селище Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області, комунальної форми власності, що належить Царичанській селищній раді, встановлено, що балансоутримувачем захисної споруди на час складання акту є виконавчий комітет Царичанської селищної ради. Також встановлено обмежено працездатний технічний стан споруди , задовільний санітарний стан споруди, загальний стан приміщень чисті та сухі; має три входи, біля входів таблички встановлені, захищено від атмосферних опадів, декілька комплектів ключів, не обладнано засобами для доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення; відсутні системи зв`язку та оповіщення, вентиляції, водопостачання, каналізації, електроосвітлення, опалення, гідроізоляції.
За результатами вищевказаної перевірки стану готовності визначено, що вищевказане сховище, станом на 15.06.2023 року, не готове до використання за призначенням. Спеціальний висновок та пропозиції - протирадиаційне укриття підлягає капітальному ремонту.
Рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25.05.2021 року №654-7/VIII затверджено перелік комунального майна, яке перебуває в комунальній власності Царичанської територіальної громади, згідно якого, багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить до комунальної власності (пункт 68).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №378177239, від 13.05.2024, встановлено відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на двоповерховий житловий будинок адресою: вул. Мостова, 5а та сховище (протирадіаційне укриття) №14315, яке знаходиться в його підвальному приміщенні.

За наведених обставин, у зв`язку із виявленням бездіяльность органу місцевого самоврядування, яка полягає у незабезпеченні проведення державної реєстрації права комунальної власності Царичанської територіальної громади в особі Царичанської сільської ради на протирадіаційне укриття № 14315, яке знаходиться за адресою: вул. Мостова, 5 а, смт Царичанка, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В частині першій статті 13 Конституції України закріплено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення.

Частиною 1 статті 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування: управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно з нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 10, частин 1, 3 статті 16, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

У стаття 32 Кодексу цивільного захисту України наведені такі вимоги щодо укриття населення у фонді захисних споруд цивільного захисту:

До захисних споруд цивільного захисту належать:

1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів;

2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття складають фонд захисних споруд цивільного захисту і належать до засобів колективного захисту.

Укриттю підлягають: 2) у протирадіаційних укриттях - населення, у тому числі працівники суб`єктів господарювання, хворі, медичний та обслуговуючий персонал закладів охорони здоров`я, евакуйоване населення, яке проживає або працює в зонах можливого небезпечного і значного радіоактивного забруднення, крім тих, хто підлягає укриттю у сховищах.

Для вирішення питань щодо укриття категорій населення, визначених частиною третьою цієї статті, центральні органи виконавчої влади, інші органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.

Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд з фонду та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

Вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту.

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.

У разі використання однієї захисної споруди цивільного захисту кількома власниками, користувачами, юридичними особами вони беруть участь в утриманні такої споруди відповідно до укладених між ними договорів.

Захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

З моменту виключення захисної споруди із фонду споруд цивільного захисту вона втрачає статус захисної споруди цивільного захисту. Володіння, користування та розпорядження спорудами, які втратили статус захисних споруд цивільного захисту, здійснюється відповідно до закону.

Захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Контроль за створенням фонду захисних споруд цивільного захисту, готовністю його об`єктів до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить: 23) організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; 24) визначення за погодженням з місцевими державними адміністраціями потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; 26) прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; 27) організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; 28) здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; 29) організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України №138 від 10.03.2017 року "Деякі питання використання захисних споруд цивільного захисту" затверджено Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, який на час виникнення спірних правовідносин містив такі норми:

Цей Порядок визначає механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку.

Балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі;

Утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням;

Утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.(п.9)

Балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.(п. 10)

Відповідно до п. 13 та п. 15, у разі приватизації (корпоратизації) державного (комунального) підприємства, на балансі якого перебувають захисні споруди, уповноважений орган управління захисної споруди проводить заходи, спрямовані на визначення їх балансоутримувачів та укладення з ними договорів про утримання (зберігання) захисних споруд.

Обліку підлягають усі захисні споруди, споруди подвійного призначення та найпростіші укриття на території України незалежно від форми власності.

Облік фонду захисних споруд здійснюють їх балансоутримувачі.

Ведення обліку фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення в паперовій формі паспорта та облікової картки захисної споруди, а також ведення в паперовій та електронній формі книги обліку захисних споруд і книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів за формою, передбаченою вимогами щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженими МВС. (п. 18)

Паспорт та облікова картка захисної споруди складаються балансоутримувачем після прийняття в експлуатацію завершеної будівництвом захисної споруди або за результатами її технічної інвентаризації як об`єкта нерухомого майна.(п. 20)

ДСНС веде загальнодержавний електронний облік захисних споруд. (п. 23)

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом), захисні споруди цивільного захисту (ДБН В 2.2.5-97 "Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони", ДБН А 3.1-9-2000 "Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом захисних споруд цивільної оборони та їх утримання") (далі - захисні споруди). Класифікацію захисних споруд цивільного захисту наведено у додатку 19 до цієї Інструкції.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 3, 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 327 Цивільного кодексу України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У пункті 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Частинами 1, 2, 3, 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що загальними засадами державної реєстрації прав є зокрема: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 182 Цивільного кодексу України ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що Глеюватська сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області несе обов`язок щодо державної реєстрації в установленому порядку права власності територіальної громади та належного оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти права власності територіальної громади.

Крім того, без реєстрації права комунальної власності орган місцевого самоврядування не може реалізовувати функції власника, в тому числі звертатись до суду в разі самовільного зайняття вказаного нерухомого майна чи вчинення інших протиправних дій якими порушуються інтереси територіальної громади.

При цьому у цій справі відсутні належні та беззаперечні докази, які б вказували на об`єктивні причини неможливості вжиття відповідачем заходів для державної реєстрації речових прав на протирадіаційне укриття № 14315, яке є вбудованим підвальним приміщенням багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у комунальній власності Царичанської селищної ради.

Суд установив, що Царичанська селищна рада є власником захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 14315, що розташоване: вул. Мостова, 5а смт Царичанка , Дніпровський район, Дніпропетровська обл.

Згідно пунктів 6, 7, 44 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та іх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та іх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Так, у власному відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено, що захисна споруда цивільного захисту протирадіаційного укриття №14315 що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , хоч і перебуває у комунальній власності в силу закону, проте не може бути на даний час зареєстроване як власність Царичанської селищної ради, оскільки технічний паспорт на вказаний об`єкт відсутній у попереднього власника та не знаходяться на зберіганні в архівних установах Дніпропетровської області.

Відповідно до листа КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Дніпровської обласної ради» № 66 від 22.02.2024 року встановлено, що відповідно до матеріалів інвентаризаційних справ, станом на 31.12.2012 року правова документація на підвальні приміщення у будинках за адресами, зокрема, АДРЕСА_1 в БТІ не виготовлялась. Право власності на вказані об`єкти нерухомого майна в БТІ не зареєстровані. Технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресами, зокрема, АДРЕСА_1 в БТІ не здійснювалась. Право власності на вищевказані захисні споруди цивільного захисту, станом на 31.12.2012 року в БТІ не зареєстровано.

Відповідачем до суду не надано будь-яких доказів, що Царичанська селищнаї рада зверталась до БТІ з метою виготовлення технічної документації на підвальне приміщення у будинку за адресою АДРЕСА_1 для подальшого проведення оформлення права комунальної власності на нього.

Згідно облікової картки та паспорту сховища (протирадіаційного укриття) №14315 встановлено, що його введено в експлуатацію 1988 році, площа протирадіаційного укриття становить 300 кв.м., воно призначене для укриття мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною чисельністю 400 осіб, в мирний час, слугує підвальним господарчим приміщенням мешканців будинку.

Також в обліковій картці та паспорті сховища (протирадіаційного укриття) №14315 зазначено, що воно перебуває в приватній власності мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте сховище (протирадиаційне укриття) не може находитись в приватній власності мешканців багатоквартирного будинку, оскільки існує законодавча заборона на відчуження об`єктів, що мають загальнодержавне значення відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна» та п.17 Декрету КМУ від 31.12.1992 №26-92.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства.

Загальнодержавне значення мають об`єкти контроль за діяльністю яких збоку держави гарантує захист громадян від наслідків впливу неконтрольованого виготовлення, використання або реалізація небезпечної продукції, послуг або небезпечних виробництв, зокрема: захисні споруди цивільної оборони.

Отже, законом визначена пряма норма про заборону приватизації захисних споруд цивільної оборони, до яких входять протирадіаційні укриття.

Судом також вважаються безпідставними твердження відповідача, що виконавчим комітетом Царичанської селищної ради були вжиті заходи щодо виявлення балансоутримувача захисних споруд цивільного захисту, що свідчить про відсутність з його боку бездіяльності, щодо не проведення реєстрації права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційного укриття) № 14315, оскільки технічний паспорт на вказаний об`єкт

З наведеного випливає, що Царичанська селищна рада, всупереч покладених на неї Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноважень щодо управління майном, що належить до комунальної власності Царичанської селищної територіальної громади, та попри обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запроваджену Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не вжила заходів щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на цю захисну споруду цивільного захисту, допустивши таким чином протиправну бездіяльність.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, які спростовували б твердження позивача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Царичанську селищну раду вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційного укриття) № 14315, яка знаходиться за адресою: вул. Мостова, 5а селище Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз не здійснювались, тому підстави для розподілу таких витрат відсутні, а судові витрати на сплату судового збору позивачу - суб`єкту владних повноважень відповідно до приписів ст.139 КАС України, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Слобожанської окружної прокуратури (код ЄДРПОУ , місцезнаходження: вул. Теплична, 7, смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52005) до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (, місцезнаходження: вул. Залізнична, 10, смт. Царичанка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, 51000) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (, місцезнаходження: вул. Залізнична, 10, смт. Царичанка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, 51000), яка полягає у не проведені реєстрації права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційного укриття) № 14315, яка знаходиться за адресою: вул. Мостова, 5а селище Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Зобов`язати Царичанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області (, місцезнаходження: вул. Залізнична, 10, смт. Царичанка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, 51000) вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційного укриття) № 14315, яка знаходиться за адресою: вул. Мостова, 5а селище Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева