Справа № 260/5718/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2024 рокум. Ужгород№ 260/5718/24
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Дубровської Олени Миколаївни (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 26) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 р. по 04.03.1983 р. в технічному училищі № 3 (запис у трудовій книжці № 8); періоду роботи з 01.05.1984 р. по 30.09.1984 р. в колгоспі « ОСОБА_3 » ( записи у трудовій книжці № НОМЕР_2 та 12); періоду роботи з 08.08.1985 р. по 24.09.1985 р. в рабкопі «Куракино» (запис у трудовій книжці № НОМЕР_3 ); 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 період навчання з 01.09.1982 р. по 04.03.1983 р. в технічному училищі № 3 (запис у трудовій книжці № 8); періоду роботи з 01.05.1984 р. по 30.09.1984 р. в колгоспі « ОСОБА_3 » ( записи у трудовій книжці № НОМЕР_2 та 12); періоду роботи з 08.08.1985 р. по 24.09.1985 р. в рабкопі «Куракино» (запис у трудовій книжці № НОМЕР_3 ).

30 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 25 вересня 2024 року оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 .

10 вересня 2024 року на виконання вимог суду, відповідачем надано матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

02 жовтня 2024 року ухвалою суду витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення про призначення пенсії по інвалідності та за віком ОСОБА_1 , а також відомості щодо страхового стажу, який зараховано для призначення пенсій.

14 жовтня 2024 року відповідачем надано електронну пенсійну справу ОСОБА_1 .

28 жовтня 2024 року ухвалою суду адміністративний позов - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`ятьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- заяву з якою ОСОБА_1 звертався щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу та відмову Головного управління ПФУ в Закарпатській області у зарахуванні спірних періодів, яка є предметом оскарження у даній адміністративній справі;

- позовну заяву у новій редакції у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, яка відповідає вимогам щодо чіткого формулювання змісту позовних вимог та копію такої позовної заяви для відповідача.

04 листопада 2024 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви та подано позовну заяву у новій редакції, відповідно до якою просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області з 10 грудня 2021 р. щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 р. по 04.03.1983 р. в технічному училищі №3 (запис у трудовій книжці № 8); періоду роботи з 01.05.1984 р. по 30.09.1984 р. в колгоспі « ОСОБА_3 » ( записи у трудовій книжці № НОМЕР_2 та 12); періоду роботи з 08.08.1985 р. по 24.09.1985 р. в рабкопі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (запис в трудовій книжці № НОМЕР_3 ); 2) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати з 10 грудня 2021 р. до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 р. по 04.03.1983 р. в технічному училищі №3 (запис у трудовій книжці № 8); період роботи з 01.05.1984 р. по 30.09.1984 р. в колгоспі « ОСОБА_3 » ( записи у трудовій книжці № НОМЕР_2 та НОМЕР_4 ) ; період роботи з 08.08.1985 р. по 24.09.1985 р. в рабкопі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (запис в трудовій книжці № НОМЕР_3 ).

06 листопада 2024 року ухвалою суду продовжено розгляд справи (за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін).

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що не погоджується із посиланням відповідача на відсутність інформації про присвоєння йому робітничої кваліфікації з набутої професії, оскільки така графа як «кваліфікація» взагалі відсутня у бланку свідоцтва № НОМЕР_5 . Трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджено періоди роботи за наймом в колгоспі « ОСОБА_3 » з 01.05.1984 по 30.09.1984 р. На нього не було заведено трудову книжку колгоспника, а всі записи по роботі внесено до трудової книжки. Крім того, запис стосовно роботи в колгоспі «Іскра» містить дані щодо прийняття на роботу будівельником за наймом. З вищевикладеного вбачається, що позивач працював за цивільно-правовим договором, а тому вимога щодо особистої участі в громадському господарстві не поширюється на вказані правовідносини. Зазначає, що дійсно запис № 15 в трудовій книжці про прийняття на роботу містить виправлення в даті прийняття на роботу, але містить і застереження про те, що виправленому вірити.

06 вересня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що період діяльності ОСОБА_1 в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (записи в трудовій книжці №№ НОМЕР_6 ) не враховано до страхового стажу, оскільки відсутня підтверджуюча довідка про кількість відпрацьованих людино - днів. За наявності документа про освіту встановленого зразка період навчання зараховується до страхового стажу для призначення пенсії. Період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1982 року по 04.03.1983 року зарахувати не можливо, оскільки згідно свідоцтва № НОМЕР_5 ОСОБА_1 отримали робітничу спеціальність, проте інформація про присвоєння ОСОБА_1 робітничої кваліфікації з набутої професії відсутня. Крім того, запис у трудовій книжці під №15 потребує підтвердження уточнюючою довідкою, оскільки містить виправлення дати прийому та дати наказу про прийом.

11 вересня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що твердження відповідача про те, що ОСОБА_4 не надав доказів підтвердження факту відпрацьованого трудового мінімуму в колгоспі « ОСОБА_3 » є безпідставними, оскільки в трудовій книжці зазначено, що він прийнятий на роботу в колгосп «Іскра Леніна» будівельником по найму, а не в члени колгоспу ( записи у трудовій книжці № НОМЕР_2 та 12). Факт прийняття ОСОБА_4 на роботу будівельником по найму в це господарство матеріалами пенсійної справи не спростований. Що стосується позиції ГУ ПФУ у Закарпатській області про правомірне неврахування до трудового стажу періоду навчання в училищі № 3 ( запис в трудовій книжці № 8), то вона то вона нічим не обґрунтована, суперечить Закону УРСР "Про народну освіту" від 01 жовтня 1974 року, який діяв на період навчання ОСОБА_1 у технічному училищі № 3 та є свавільним трактуванням приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , якою встановлено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі ( п. «д» ст.. 56 Закону), а також приписи абз.2 п. »з» цієї статті, відповідно до якого при збільшенні розміру пенсії за віком за кожний рік роботи (стаття 19) поряд з роботою враховуються також періоди, передбачені пунктом, серед інших, « д» цієї статті. Що стосується періоду роботи періоду роботи з 08.08.1985 р. по 24.09.1985 р. в рабкопі «Куракино», то як зазначено в адміністративному позові, ОСОБА_1 не заперечує факт наявності виправлення в даті прийняття на роботу ( запис в трудовій книжці № 15), однак просить суд звернути увагу і на той факт, що там же міститься запис « Исправленному 08 верить», що не приймається до уваги відповідачем.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 грудня 1999 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», (а.с. 70-71).

Згідно паспорту громадянина України вірним прізвищем позивача є ОСОБА_1 , (а.с.57-59).

29 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління ПФУ із заявою № 3364 про перехід на пенсію за віком, (а.с. 72).

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головного управління ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», (а.с. 87).

10 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПФУ із заявою в які просить провести перегляд трудового стажу та врахування періоду роботи в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (запис в трудовій книжці № НОМЕР_7 , колгоспом був направлений на навчання в Технічне училище № 3), та к-з « ОСОБА_5 » (запис у трудовій книжці № НОМЕР_6 ), періоду роботи в ОСОБА_6 (запис у трудовій книжці № НОМЕР_8 ), період навчання в технічному училищі № 3 ( запис у трудовій книжці № 8), період одержання матеріальної допомоги по безробіттю (запис у трудовій книжці № НОМЕР_9 ), (а.с. 104).

27 січня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом № 2678-2669/Ш-03/8-2800/22 повідомило ОСОБА_1 , що 12 листопада 2021 року листом Головного управління №5745-5742/Ш-02/8-0700/21 було надано роз`яснення з питань зазначених у зверненні. Зазначають, що зарахування періоду роботи в колгоспі на підставі записів в трудовій книжці про прийом на роботу і звільнення чинним законодавством не передбачено. Зважаючи на вищенаведене період діяльності в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (записи в трудовій книжці 11, 12) не враховано до страхового стажу, оскільки відсутня підтверджуюча довідка про кількість відпрацьованих людино-днів. Період навчання з 01.09.1982 по 04.03.1983 року зарахувати не можливо, оскільки згідно свідоцтва № 226538 отримали робітничу спеціальність, проте інформація про присвоєння робітничої кваліфікації з набутої професії відсутня. Період у трудовій книжці під №15 потребує уточнюючої довідки, оскільки містить виправлення дати прийому та дати наказу про прийом. Для врахування до страхового стажу періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю, яка виплачувалася відповідно до статті 31 Закону України «Про зайнятість населення» та пункту 1-статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підстав немає.

Не погодившись із такими діями, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів про періоди роботи була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно з пунктом 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робочих та службовців» відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

При поданні заяви, 29 серпня 2018 року, про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 було надано трудову книжку від 04 листопада 1976 року НОМЕР_10 , (а.с. 73-85).

Відповідно до записів № 8-9 у трудовій книжці позивач з 01 вересня 1982 року по 05 березня 1983 року навчався в технічному училищі № 3 по спеціальності водій автомобіля.

Відповідно до записів № 11-12 у трудовій книжці позивач з 01 травня 1984 року по 30 вересня 1984 року працював в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в якості будівельника по найму.

Відповідно до записів № 15-16 у трудовій книжці позивач з 08 серпня 1985 року по 24 вересня 1985 року працював в рабкопі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В даному випадку відповідач мав в розпорядженні трудову книжку, в якій по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу позивача поставився формально, та протиправно не зарахував спірний період до страхового стажу.

Доводи відповідача про не зарахування періоду діяльності в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (записи в трудовій книжці № НОМЕР_6 ), адже відсутня підтверджуюча довідка про кількість відпрацьованих людино днів є безпідставними, оскільки позивач не був членом колгоспу, а працював будівельником по найму.

Доводи про не зарахування періоду діяльності в рабкопі «Куракино», адже запис у трудовій книжці містить виправлення дати прийому та дати наказу про прийом є безпідставними, оскільки у трудовій книжці наявний запис «Виправленому 08 вірити».

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином доводи відповідача щодо наявності виправлень не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку № 637 (у редакції чинній на момент подання заяви) встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

У межах пенсійної справи наявне свідоцтво ОСОБА_1 № НОМЕР_5 про те, що він навчався з 01 вересня 1982 року по 04 березня 1983 року, (а.с. 52).

Таким чином, відповідачем безпідставно не зарахована період навчання позивач з 01 вересня 1982 року по 05 березня 1983 року в технічному училищі № 3.

Окрім того, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж.

З огляду на встановлене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1982 року по 04 березня 1983 року в технічному училищі №3, періоду роботи з 01 травня 1984 року по 30 вересня 1984 року в колгоспі « ОСОБА_3 » та періоду роботи з 08 серпня 1985 року по 24 вересня 1985 року в рабкопі «Куракино» та з метою належного захисту прав позивача - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоду навчання з 01 вересня 1982 року по 04 березня 1983 року в технічному училищі №3, періоду роботи з 01 травня 1984 року по 30 вересня 1984 року в колгоспі « ОСОБА_3 » та періоду роботи з 08 серпня 1985 року по 24 вересня 1985 року в рабкопі «Куракино», здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 29 серпня 2024 року № 7404-7593-1174-5326, (а.с. 6).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1982 року по 04 березня 1983 року в технічному училищі №3, періоду роботи з 01 травня 1984 року по 30 вересня 1984 року в колгоспі « ОСОБА_3 » та періоду роботи з 08 серпня 1985 року по 24 вересня 1985 року в рабкопі «Куракино».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоду навчання з 01 вересня 1982 року по 04 березня 1983 року в технічному училищі №3, періоду роботи з 01 травня 1984 року по 30 вересня 1984 року в колгоспі « ОСОБА_3 » та періоду роботи з 08 серпня 1985 року по 24 вересня 1985 року в рабкопі «Куракино» та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 листопада 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль