Справа № 200/7335/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Справа№200/7335/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 16, ) про зобов`язання провести з 16.01.2023 року перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоду з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 період з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року і здійснити з 16 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року у справі № 200/1/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було перераховано пенсію, проте не було враховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 позивача, період його навчання в ПТУ № 103 м. Донецька з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року.

Отже, позивач вважає, що йому було протиправно не враховано до страхового та пільгового стажу період його навчання в ПТУ № 103 м. Донецька з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом..

23 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, був повідомлений про розгляд справи судом засобами електронної пошти, свої правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , з 16 січня 2023 року позивач отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі довідки МСЕК (серія 12ААВ № 781515).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі № 200/1/24: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 50 від 02 листопада 2023 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоди роботи з 28 січня 1991 року по 20 травня 1991 року, з 04 серпня 1993 року по 29 лютого 1996 року та період служби в армії з 30 травня 1991 року по 08 травня 1993 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 16 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із зарахуванням до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком №1 періодів роботи з 28 січня 1991 року по 20 травня 1991 року, з 04 серпня 1993 року по 29 лютого 1996 року та періоду служби в армії з 30 травня 1991 року по 08 травня 1993 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення суду, ОСОБА_1 було перераховано пенсію, зараховані періоди з 28.01.1991 року по 20.05.1991 року, з 04.08.1993 року по 25.02.1994 року та з 26.02.1994 року по 29.02.1996 року. Визначено, що додаткові роки за Списком № 1 роки 0 місяців, 0 днів, додатковий стаж 9 років 11 місяців 7 днів, проте не було враховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період навчання позивача в ПТУ № 103 м. Донецька з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року.

Отже, вважаючи що йому неправомірно було не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період навчання в ПТУ № 103 м. Донецька з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі по тексту Закон № 1058-ІV).

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Отже, підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 є набуття пенсіонером 24 місяців страхового стажу з моменту призначення пенсії або з моменту попереднього перерахунку.

Як було встановлено судом, позивач зверталася до Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії.

На підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2024 року у справі № 200/1/24, позивачу 04 липня 2024 року було проведено перерахунок його пенсії.

Враховуючи те, що з моменту такого перерахунку, ОСОБА_1 не набув 24 місяців страхового стажу, суд вважає, що підстави для проведення перерахунку його пенсії відсутні.

При цьому суд зазначає, що позовна заява при цьому не містить належного обґрунтування підстав для проведення позивачу повторного перерахунку.

При цьому, у разі якщо позивач вважає, що його права та інтереси були порушені під час попереднього перерахунку пенсії, належним способом захисту таких прав є оскарження рішення про перерахунок пенсії.

Оскільки позивач не оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії позивача, а для повторного перерахунку пенсії підстав не існує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Більш того, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві взагалі не порушені права позивача, оскільки, перерахунок пенсії проводило саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в той час, як до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивач не звертався із заявою щодо зарахування до його страхового та пільгового стажу період навчання в ПТУ № 103 м. Донецька з 01.09.1987 року по 18.01.1991 року.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 16, ) про зобов`язання провести з 16.01.2023 року перерахунок та виплату пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко