Справа № 335/10104/24
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Прядка Дениса Володимировича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції Харламової Яни Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 28.08.2024 серії ЕНА № 2926642 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що оскаржуваною постановою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності з порушенням встановленого законом порядку та безпідставно. Зокрема, поліцейський зупинив автомобіль під керуванням позивача без жодної законної підстави, про причини зупинки не повідомив, а також висунув позивачу вимогу про пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів за відсутності встановлених законом підстав, оскільки позивач при цьому не був учасником дорожньо-транспортної пригоди і не притягався за інші порушення Правил дорожнього руху, і тому не мав обов`язку пред`явити такий поліс.

Ухвалою від 12.09.2024 було відкрите провадження у справі, сторонам був встановлений строк для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування, а розгляд справи був призначений на 23.09.2024.

16.09.2024 до суду надійшов відзив на позов від УПП в Запорізькій області з доказами його відправлення іншим учасникам справи, який містить заяву відповідача про розгляд справи без участі його представника.

У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову, пославшись на те, що, на його думку, під час зупинки автомобіля під керуванням позивача, перевірки наявності у позивача поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів поліцейський діяв у повній відповідності з вимогами ст. ст. 23, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1456, Порядку встановлення особливого режиму виїзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ № 1455. При цьому позивач не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів, і тому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання 23.09.2024 учасники справи не з`явились. Розгляд справи був відкладений до 10.10.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, а також з огляду на необхідність надання йому часу для подання відповіді на відзив.

Пізніше до суду повернулось повідомлення про вручення 21.09.2024 позивачу судової повістки на 23.09.2024.

В судове засідання 10.10.2024 учасники справи знову не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений на 31.10.2024.

В судове засідання 31.10.2024 позивач та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки позивачу та одержанням електронної повістки представником позивача.

В судове засідання 31.10.2024 з`явилась відповідач ОСОБА_2 , яка заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що на момент винесення нею постанови позивач полісу з обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів не надав, і відомості про такий поліс були відсутні в інформаційній базі даних МТСБУ. Щодо наявності в матеріалах справи копії страхового полісу позивача, укладеного за день до винесенню нею постанови, відповідач пояснень не надала.

Суд видалився до нарадчої кімнати, але вирішив поновити судовий розгляд через обґрунтовані сумніви у належному повідомленні позивача та його представника про розгляд справи.

В судове засідання 27.11.2024 з`явився позивач, який пояснив, що не з`являвся раніше, оскільки вважав, що його справою займається представник, але позивач дізнався про те, що адвокат Прядко О.В. призваний на військову службу за мобілізацією і не може представляти його інтереси. По суті своїх вимог позивач пояснив, що він разом з дружиною придбав автомобіль за день до складання оскаржуваної постанови, того ж дня був укладений договір обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів. Під час зупинки і складання постанови він повідомляв про це працівникам поліції, і не може пояснити, з яких причин при перевірці бази даних таких договорів на сайті МТСБУ працівники поліції не змогли відшукати відомості про відповідний поліс страхування. Тому вважає, що був притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, 28.08.2024 близько 07 год. 00 хв. ранку позивач керував автомобілем MITSUBISHI LANSER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений на блокпості в районі 263 км автодороги Харків Сімферополь для перевірки документів.

Постановою від 28.08.2024 серії ЕНА № 2926642 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядовою поліції ОСОБА_2 , позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126.

За змістом вказаної постанови, суть вчиненого позивачем правопорушення викладена так: «керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чи порушив п. 2.1.г ПДР».

Разом з цим, стороною позивача надано копію полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальної власників наземних транспортних засобів № АТ/5103019, за змістом якого, відповідний договір страхування був укладений 27.08.2024 з АТ «Страхова група «ТАС» і почав діяти з 00 год. 00 хв. 28.08.2024.

Станом на час розгляду справи відомості про вказаний поліс наявні у загальнодоступній базі даних МТСБУ.

Отже, станом на час винесення оскаржуваної постанови позивач мав відповідний страховий поліс.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Отже, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає не у відсутності укладеного полісу страхування як такого, а у відсутності такого документу у водія при собі або у його непред`явленні.

Матеріалами справи фактично підтверджується, що позивач 28.08.2024 дійсно не мав при собі і тому не пред`явив поліцейському раніше укладений поліс страхування, однак за змістом оскаржуваної постанови, він був притягнутий до адміністративної відповідальності не за це, а за відсутність полісу страхування як такого.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому опис обставин правопорушення, інкримінованого особі, має містити чітке і не двозначне викладення обставин, які характеризують всі елементу складу адміністративного правопорушення: об`єкт, суб`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторони.

В даному випадку це означає, що оскаржувана постанова має містити чіткий і недвозначний опис діяння позивача, що відповідало б ознакам правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Однак, як було встановлено вище, фактично в оскаржуваній постанові викладено опис діяння, якого позивач не вчиняв, і не викладено опис діяння, яке він вчинив.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана Постанова складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП в частині викладення обставин правопорушення, а тому підлягає скасуванню.

Оцінку іншим доводам сторін суд окремо не надає, оскільки вони не спростовують наведеного висновку і не впливають на суть рішення суду.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 611,00 грн.

Крім того, у позовній заяві було зазначено про витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., однак в ході розгляду справи жодного доказу на підтвердження обґрунтованості таких витрат позивач не надав.

Разом з цим суд вбачає підстави для застосування ч. 8 ст. 139 КАС України, якою передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки з матеріалів справи випливає, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача щодо керування транспортним засобом за відсутності при собі полісу обов`язкового страхування, що на момент складання оскаржуваної постанови був укладений, суд вважає справедливим залишити витрати позивача на сплату судового збору без відшкодування за рахунок відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника адвоката Прядка Дениса Володимировича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядового поліції Харламової Яни Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції, задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 2926642 від 28.08.2024 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - визнати протиправною та скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв