Справа № 140/11859/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

27 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/11859/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі частин грошового забезпечення у вигляді щомісячної премії за березень 2021 року, надбавки за службу у нічний час в період з 19.06.2016 по 14.01.2021, доплати згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 за грудень 2020 року, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 роки, компенсації за невикористану відпустку за 2020-2021 роки;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 премію: за березень 2021 року у розмірі 101,704% від граничного грошового забезпечення за посадою заступника начальника Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, що складає 7668,48 грн, з урахуванням виплачених сум, пропорційно відпрацьованому часу;

3) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375 в розмірі 50% від грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке складає 16314 грн;

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію (частину грошового забезпечення) за службу (роботу) в нічний час за період з 19 червня 2016 року по 14 січня 2021 року в розмірі денного грошового забезпечення за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час;

5) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за лютий 2021 року в розмірі грошового забезпечення за січень 2021 року, що складає 16313,97 грн з врахуванням раніше виплачених сум;

6) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за лютий 2021 року в розмірі грошового забезпечення за січень 2021 року, що складає 16313,97 грн з врахуванням раніше виплачених сум;

7) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за:

-невикористану основну та додаткову відпустки за 2020 рік - в розмірі 22214,56 грн;

-додаткову відпустку за 2021 рік згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 8885,82 грн;

-за невикористану відпустку за 2021 рік в сумі 4442,91 грн з врахуванням раніше виплачених сум;

8) зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, встановлену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 50% від грошового забезпечення за березень 2021 року (69731,17 грн) за 24 календарних років вислуги, з врахуванням раніше виплачених сум, що складає 737228,88 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою суду від 20.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.11.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтовано тим, що ціна позову зазначена в позовній заяві складає 823 382,59 грн, що значно більше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які складають 302 800 грн.

За правилами пункту 2 частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач зазначає, що свідоме ігнорування даної норми права професійним суддею і винесення ухвал про відмову в розгляді справи в порядку загального позовного провадження та в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб свідчить про упереджене ставлення судді та намаганні порушити право позивача на належні судові процедури та офіційне встановлення всіх обставин справи у відповідності до частини четвертої статті 9 КАС України та не виконанні завдань адміністративного судочинства передбачених статтею 2 КАС України.

Вирішуючи клопотання суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами частини четвертої статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються, зокрема, справи у спорах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законодавство України не містить чіткого визначення, що таке «завдана шкода».

Водночас, статтею 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено загальні правила відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а статтею 23 ЦК України відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою вказаної норми визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга).

З системного аналізу наведеного регулювання слід дійти висновку, що поняття «шкода» є родовим та включає в себе збитки (матеріальні) та моральну шкоду.

В силу приписів частини другої статті 22 ЦК України склад збитків складають матеріальні втрати внаслідок знищення або пошкодження майна (реальні збитки) та реальні, але не отримані внаслідок деліктної поведінки іншого суб`єкта доходи (упущена вигода).

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що відшкодування шкоди (збитків) за своїм змістом є компенсацією матеріальних або моральних втрат особи, які настали внаслідок порушення її права.

З аналізу змісту позовних вимог у даній справі вбачається, що позивач просить відновити його право на отримання різного виплат пов`язаних із проходженням ним служби в Національній поліції, що за своїм правовим та фактичним змістом не охоплюється інститутом відшкодування завданої шкоди, як матеріальної так і моральної.

Таким чином, предмет позову у даній справі не відповідає змісту правового регулювання приписів частини четвертої статті 12 КАС України.

Крім того, суд вчергове звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З наведеного слідує, що пояснення сторін, надані в ході судових засідань не є доказами в розумінні приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи. Крім того, в силу приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, саме на відповідача покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Водночас, розгляд справи в порядку спрощеного провадження не передбачає спрощеного дослідження наявних у справі доказів.

Зважаючи на наведене, клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 12, 72, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Ф.А. Волдінер