Справа № 280/506/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м.Дніпросправа № 280/506/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 280/506/24 (суддя Стрельнікова Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним в частині наказ командира військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) №286 від 16.12.2023 (по стройовій частині) щодо вирахування календарної, пільгової та загальної вислуги років, відносно ОСОБА_1 під час звільнення його з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 обчислення календарної та загальної вислуги з 24.02.2022 по 16.12.2023 та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №286 від 16.12.2023 (по стройовій частині), відносно ОСОБА_1 щодо обчислення календарної та загальної вислуги років у Збройних силах України з 24.02.2022 по 16.12.2023, що складає 01 рік 09 місяців 23 дні.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що, починаючи з 24.02.2024, позивач був мобілізований на військову службу в якості старшого солдата кулеметника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону (військова частина НОМЕР_1 ). Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 11.12.2023 №222-РС позивача звільнено з військової служби у запас за п.п.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №286 від 16.12.2023 позивача було виключено зі списків особового складу. Відповідно до вищевказаного наказу встановлено, що вислуга років у позивача складає 01 рік 09 місяців 21 день. На думку позивача, відповідач не правильно здійснив розрахунок календарної та загальної вислуги років, оскільки відповідно до військового білету та інших документів можливо встановити, що позивач перебував на військовій службі з 24.02.2022 по 16.12.2023, а тому, вислуга років складає 01 рік 09 місяців 23 дні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач був позбавлений можливості відповісти на розрахунок відповідача через відсутність відзиву, який не був надісланий ні через систему "Електронний суд", ні через засобами поштового зв`язку. Вважає, що розрахунок "01 рік 09 місяців 21 дні" є неправильним через помилку в підрахунку днів, правильний розрахунок вислуги років між вказаними періодами є 1 рік, 9 місяців і 23 дні.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення у справі законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що позивач з 24.02.2022 по 16.12.2023 перебував на військовій службі у відповідача.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2023 №286, позивача звільнено згідно з військової служби у запас за під. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною. З 16.12.2023 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Крім того, згідно вказаного наказу вислуга позивача років у Збройних силах України становить: календарна 01 рік 09 місяців 21 день, пільгова 00 рік 00 місяців 00 день, загальна - 01 рік 09 місяців 21 день.

Позивач вважає дії відповідача щодо обчислення календарної та загальної вислуги років протиправними, оскільки на його думку календарна та загальна вислуга років за спірний період складає 1 рік 9 місяців та 23 дні, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на розрахунок календарної та загальної вислуги років позивача яка складає 01 рік 09 місяців 21 день, який відповідач навів у письмовому відзиві на позовну заяву, та відсутність відповідного розрахунку зробленого позивачем.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Предметом спору є розрахунок календарної та загальної вислуги років служби позивача у Збройних силах України в період з 24.02.2022 по 16.12.2023.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі -Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 по справі №480/4241/18.

Крім того, відповідності до вимог пункту 2.9 розділу 2 "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2014 № 530, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком та іншими документами з особової справи військовослужбовця.

Пунктами 2.13. - 2.14. вказаного положення визначено, що при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію. Якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту б частини першої статті 12 Закону, то в розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4) зазначаються всі календарні періоди військової служби та окремо календарні періоди роботи як працівника, а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. Обчислення вислуги років у разі кількох періодів служби (страхового стажу) здійснюється з урахуванням того, що рік складається з 12 місяців, а місяць у середньому - з 30 днів.

Відповідачем у поданому до суду першої інстанції письмовому відзиві викладено як здійснено розрахунок календарної та загальної вислуги років позивача, яка складає 01 рік 09 місяців 21 день, а саме:

період служби з 24.02.2022 по 28.02.2022 року - 05 днів;

період служби з 01.03.2022 по 30.11.2023 року - 01 рік 09 місяців 00 днів;

період служби з 01.12 2023 по 16.12.2023 року - 16 днів.

Проте, колегія суддів критично відноситься до вказаного розрахунку, оскільки положення від 14.08.2014 № 530 передбачає складання розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію відповідно до додатку 3, який не був наданий відповідачем до матеріалів справи.

Відповідач не заперечує, що позивач з 24.02.2022 по 16.12.2023 перебував на військовій службі.

Враховуючи, що календарний період проходження військової служби позивачем з 24.02.2022 по 16.12.2023 складає 01 рік, 09 місяців та 23 дні, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст.139 КАС України.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.3, 4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 280/506/24 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 №286 від 16.12.2023 (по стройовій частині) в частині розрахунку календарної та загальної вислуги років, ОСОБА_1 під час звільнення його з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 обчислення календарної та загальної вислуги з 24 лютого 2022 року по 16 грудня 2023 року та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №286 від 16.12.2023 (по стройовій частині), відносно ОСОБА_1 щодо обчислення його календарної та загальної вислуги років у Збройних силах України з 24 лютого 2022 року по 16 грудня 2023 року, що складає 01 рік, 09 місяців та 23 дні.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак