Справа № 400/7899/24
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 р. № 400/7899/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

треті особиМіністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168

провизнання протиправною та скасування наказу № 92 від 02.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач -1), Міністерства оборони України (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача) в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 92 від 02.04.2023 року в частині самовільного залишення ОСОБА_3 , стрільцем - снайпером 1 десантно-штурмового взводу 6 десантно - штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону району виконання бойового завдання з 02 квітня 2023 року під час дії військового стану, вважаючи таким, що здійснив дезертирство.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , згідно витягу з протоколу засідання штатної військово - лікарської комісії 18 регіональної військово - лікарської комісії № 2189 від 22.06.2024 року, відповідно до якого, встановлено, що травма солдата ОСОБА_3 , 1986 р.н., Численні ушкодження кісток скелета та внутрішніх органів, яка призвела до смерті 02.04.2023 р.. підтверджується медичними та військово обліковими документами, свідоцтвом про смерть від 13.02.2024 р. Серії 1 НОМЕР_2 , лікарським свідоцтвом про смерть від 12.01.2024 р. №183, - " Травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язана із захистом Батьківщини", тому позивачка вважає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 є таким, що підлягає скасуванню та просить його скасувати відновивши таким чином честь її загиблого сина.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Вказану ухвалу направлено на адресу відповідача, яку останній отримав, що підтверджується повідомленням про вручення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обґрунтованість прийнятого наказу від 02.04.23 № 92.

Відповідач зазначає, що 02.04.2023 приблизно о 09:00 під час перевірки особового складу 4 десантно- штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_4 , виявлено факт самовільного залишення позиції, поблизу АДРЕСА_3 , стрільця-снайпера 3 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата за призовом ОСОБА_3 . Заходи розшуку результату не дали, відсутній на службі по теперішній час, телефони не відповідають. Залишення району зосередження з десантно-штурмової роти 2 десантно -штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата за призовом ОСОБА_3 підтверджуються поясненнями лейтенанта ОСОБА_5 та лейтенанта ОСОБА_6 .

В зв`язку з тим, що в діях солдата за призовом ОСОБА_3 формально вбачаються ознаки скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України заступником командира 2 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 організовано роботу щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Краматорська з одночасним повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 та Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Відповідач вказує, що згідно вимог п. 34.4 розділу XXXIV Особливі умови виплати грошового забезпечення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 р. № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення Військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира Військової частини.Керуючись вимогам п. 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 р. №260, оскільки підставою для при зупинення грошового забезпечення є формулювання: які самовільно залишили військові частини або місця служби, а тому в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2023 р. №92 зазначено формулювання: Відповідно ст. 408 КК України, нижчепойменованих військовослужбовців, які самовільно залишили район виконання бойового завдання з "02" квітня 2023 року під час дії військового стану, вважати такими, що здійснили дезертирство.

Призупинено виплату грошового забезпечення з "02" квітня 2023 року та знято з котлового забезпечення (триразове харчування за каталогом) з "03" квітня 2023 року: солдат за призовом ОСОБА_3 , стрілець-снайпер l десантно - штурмового взводу 3 десантно штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , який був мобілізований до лав Збройних Сил України, та згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за № 294 від 21.10.2022 року.

17.10.2022 року останній прибув у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 до складу угрупування сил та засобів, які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби, з 21 жовтня 2022 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення (триразове харчування за каталогом) з 22 жовтня 2022 року.

14.03.2024 року на адресу матері надійшло сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 №546 про те, що її син - ОСОБА_3 , солдат військової частини НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , після самовільного залишення позиції поблизу села Костянтинівка Покровського району Донецької області.

21.04.2023 року в результаті обміну тіл було отримано труп невідомої особи чоловічої статті.

10.01.24 року за висновком тесту ДНК встановлено, що труп невідомої особи чоловічої статті належить солдату ОСОБА_3 .

21.10.2022 року, відповідно до витягу з наказу № 294 командира Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з 22.10.2022 року

Згідно акту службового розслідування (без дати та номеру), встановлено, що 02.04.2023 року солдат за призовом ОСОБА_3 залишив (дезертирував) ротний район оборони поблизу АДРЕСА_3 , та убув у невідомому напрямку.

Згідно обставин та фактів, що були встановлені під час проведення службового розслідування встановлено, що 02.04.2023 року о 09.00 під час перевірки особового складу 4 десантно - штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_4 виявлено факт самовільного залишення позиції, поблизу АДРЕСА_3 , стрільця - снайпера 3 десантно - штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону Вйськової частини НОМЕР_1 солдата за призовом ОСОБА_3 . Заходи розшуку результатів не дали, відсутній на службі по теперішній час, телефони не відповідають. Залишення району зосередження 3 десантно - штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата за призовом ОСОБА_3 підтверджуються поясненнями лейтенанта ОСОБА_5 та лейтенанта ОСОБА_7 . Розслідування за фактом порушення військової дисципліни у військовій частині НОМЕР_1 солдатом за призовом ОСОБА_3 проводиться вперше. Відсутній на службі з 02.04.2023 по теперішній час. Стягнень у службовій картці не зафіксовано. Загальний строк відсутності на службі станом на 22.04.2023 року складає 20 (двадцять) діб.

У висновку службового розслідування зроблено висновок, що солдат за призовом ОСОБА_3 , порушив вимоги статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. В діях військовослужбовця формально вбачаються ознаки скоєння злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України..

Акт службового розслідування за результатами розслідування складено не раніше 22.04.2023 (згідно даних викладених в останньому), а наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1376 Про результати проведення службового розслідування складено 27.04.2023 року.

02.04.2023 року згідно витягу з наказу № 92 командира Військової частини НОМЕР_1 , який завірений начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , відповідно до статті 408 Карного Кодексу України, солдата за призовом ОСОБА_3 , стрільця снайпера 1 десантно штурмового взводу 6 десантно - штурмової роти 2 десантно - штурмового батальйону, який самовільно залишив район виконання бойового завдання з 02 квітня 2023 року під час дії військового стану, наказано вважати таким, що здійснив дезертирство.

Позивачка вважає, що наданий її синові статус дезертир є незаконним та необґрунтованим, а відтак наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 92 від 02.04.2023 року в частині визнання дезертиром солдата за призовом ОСОБА_3 є таким, що підлягає скасуванню, тому звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п.4).

Згідно ч.2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби. Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від !0 грудня 2008 року № 1153/2008.

Згідно п. 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно п. 144-3 Положення №1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу. Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України. Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади: видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини; органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України

Статтями 84, 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення-наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Процедура проведення службового розслідування деталізована у нормах Порядку №608. Згідно з п.2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, Інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). У відповідності до вимог п.п. 1, 3, 8, 9 Розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою

керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків. Згідно із пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Окремими пунктами розділу VI Порядку № 608 передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 408 Кримінального кодексу України передбачено покарання за дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або лікувального закладу.

Суд бере до уваги те що, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 183 від 12.01.2024 року, смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 настала 02.04.2023 року від отриманих ушкоджень внаслідок військових дій від вибухів та осколків.

Син позивачки загинув 02.04.2023 року під час виконання бойового завдання, без проведення службового розслідування, оскільки він був складений після 22.04.2023 року, і наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за № 92 від 02.04.2023 року його визнано дезертиром.

При розгляді справи судом досліджено лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 № 183 від 12.01.2024 року в якому встановлена дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка наступила внаслідок численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів внаслідок військових дій від вибухів та осколків.

Районним ІНФОРМАЦІЯ_6 09.07.2024 року позивачці видано витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 регіональної військово-лікарської комісії № 2189 від 22.06.2024 року, відповідно до якого встановлено, що травма солдата ОСОБА_3 , 1986 р.н., Численні ушкодження кісток скелета та внутрішніх органів, яка призвела до смерті 02.04.2023 р.. що підтверджено медичними та військово обліковими документами, свідоцтвом про смерть від 13.02.2024 р. Серії 1 ФП № 389524, лікарським свідоцтвом про смерть від 12.01.2024 р. №183, - Травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Пунктом 21.5. Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року № 402, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.1 1.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, в тому числі: а)Поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення ( травма, контузія, каліцтво ) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України. б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), так пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.

Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами а та б не приймаються, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння: навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Вищевикладене підтверджує безпідставне надання командуванням Військової частини НОМЕР_1 сину позивачки ОСОБА_3 статусу дезертир, оскільки підтверджено, що смерть настала внаслідок захисту ним Батьківщини, а відтак не могла наступити внаслідок вчинення ним дезертирства.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №92 від 02.04.2023 року в частині самовільного залишення ОСОБА_3 , стрільцем - снайпером 1 десантно - штурмового взводу 6 десантно - штурмової роти 2 десантно штурмового батальйону району виконання бойового завдання з 02.04.2023 року під час дії військового стану, вважаючи таким, що здійснив дезертирство.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник