Справа № 380/14235/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Львівсправа № 380/14235/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення нею пенсійного віку, а саме з 11 серпня 2022 року та здійснити нарахування та виплату пенсії за віком з 11 серпня 2022 року;

- справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 11 березня 2024 року повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком достроково як матір особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала дитину до шестирічного віку, відповідно до пункту третього частини першої статті 115 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). До заяви позивачка долучила, крім документів, які підтверджують її особу, тільки копію виписки з акта огляду МСЕК, оскільки решта документів вже містилися в її електронній пенсійній справі після первинного звернення 30 січня 2024 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69, прийнятим за принципом екстериторіальності (далі також оскаржуване/спірне рішення), позивачці відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки копія медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року про те, що дитина визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, завірена не відповідним органом; для визначення права необхідно представити висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, який відповідає пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), або копію медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року, завірену органом, що нараховував і виплачував соціальну допомогу.

Позивачка не погоджується із зазначеним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує її конституційне право на соціальний захист, позаяк стверджує, що надала пенсійному органу документи, які підтверджують факт наявності в її доньки інвалідності ще до досягнення нею шестирічного віку, а саме: виписку з акта огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; виписку з амбулаторної карти Селидівської дитячої міської лікарні; посвідчення про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства.

Натомість з огляду на положення Порядку № 22-1 висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що особа мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, на який покликається відповідач-1 у спірному рішенні, надається у випадках, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку, або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку. Утім дочка позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала медичний висновок від 18 лютого 1998 року згідно з наказом МОЗ України № 175 у віці 3 (трьох) повних років. Отже, вимога відповідача-1 про необхідність подання висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, не може застосовуватися у ситуації з позивачкою та є помилковою.

Позивачка резюмує, що має право на призначення пенсії за віком достроково як матір особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала дитину до шестирічного віку, відповідно до пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058. Також позивачка зазначає, що на підставі підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 має право на призначення та виплату такої пенсії з 11 серпня 2022 року, тобто з дня досягнення пенсійного віку.

З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що згідно з наданими позивачкою документами право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 у неї відсутнє, оскільки копія медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року про те, що дитина визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, завірена не відповідним органом. Для визначення права необхідно представити висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, який відповідає пункту 2.18 Порядку № 22-1, або копію медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року, завірену органом, що нараховував і виплачував соціальну допомогу.

Щодо призначення пенсії з 11 серпня 2022 року відповідач-1 зазначає, що позивачка не звернулася вчасно із заявою про призначенням пенсії, тому відсутні підстави для застосування норм статті 46 Закону № 1058.

Відповідач-1 підсумовує, що згідно з наданими позивачкою документами право на пенсійну виплату у неї відсутнє.

З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач-2, у належний спосіб повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою суду від 08 липня 2024 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою судді від 08 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою та документами, перелік яких наведено у розписці-повідомленні від 11 березня 2023 року № 869, про призначення пенсії за віком достроково як матір особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала дитину до шестирічного віку, відповідно до пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю права копія медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року про те, що дитина визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, завірена не відповідним органом; для визначення права необхідно представити висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, який відповідає пункту 2.18 Порядку № 22-1, або копію медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року, завірену органом, що нараховував і виплачував соціальну допомогу.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача-1, вважаючи його протиправним, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69 про відмову в призначенні позивачці дострокової пенсії за віком.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян визначено статтею 115 Закону № 1058.

Так, відповідно до абзацу першого пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, за змістом наведеної норми право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали осіб з інвалідністю з дитинства до досягнення ними шестирічного віку (після досягнення матір`ю віку 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу). Тобто однією з обов`язкових умов для призначення матері дострокової пенсії за віком є виховання нею до шестирічного віку саме дитини особи з інвалідністю з дитинства.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття особа з інвалідністю установлений статтею 2 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», за змістом якої особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист

Відповідно до абзацу третього статті 1 Закону України від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Водночас визначення терміну особа з інвалідністю з дитинства не міститься ані в Законі України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ані в Законі України від 16 листопада 2000 року № 2109-III «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

При цьому за змістом абзацу другого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 слідує, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлена лише тим матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною шести років.

Отже, для призначення пенсії на підставі пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення нею шестирічного віку, оскільки виховання дитини з інвалідністю у віці до шести років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Непрямим підтвердженням цього є встановлена частиною шостою статті 179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем.

За приписами статті 7 Закону України від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 6 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

За змістом абзацу першого пункту 2.18 розділу II Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Тобто, зазначений висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058.

Отже, суд доходить висновку про те, що мати дитини з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, матір цієї дитини має право на отримання пенсії на підставі пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновку МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 330/2181/16-а, Верховним Судом в постанові від 19 жовтня 2020 року у справі № 510/475/17.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року на дитину з інвалідністю віком до 16 років, виданого лікарсько-консультаційною комісією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на захворювання: Вр. порок серця. Дефект міжшлуночкової перегородки з легеневою гіпертензією ДМ2.

Згідно з випискою із амбулаторної карти дитини ОСОБА_4 у лютому 1998 року (у віці 3 роки і 3 місці) дівчинка знову обстежена і консультована кардіоревматологом та кардіохірургом, встановлений діагноз ДМШПС з легеневою гіпертензією М2а, стеноз легеневої артерії. Рекомендовано оперативне лікування та призначено допомогу по інвалідності.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 369454, виданої Офтальмолого-кардіологічною МСЕК, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю групу інвалідності з 01 березня 2021 року, причина інвалідності: інвалідність з дитинства.

Також 16 квітня 2016 року УСЗН Добропільської міської ради видало ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення серії НОМЕР_2 про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, в якому вказано причину та групу інвалідності: інвалід з дитинства, третя група.

Всі зазначені вище документи позивачка надала пенсійному органу під час звернення за призначенням пенсії, що не заперечується відповідачами.

Отже, зібраними у справі доказами, які були надані також і пенсійному органу під час звернення за призначенням пенсії, підтверджується факт визнання дитини позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитиною з інвалідністю з дитинства до досягнення нею шестирічного віку, а тому висновок відповідача-1 про відсутність у позивачки права на призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту третього частини першої статті 115 Закону № 1058 з підстав непідтвердження цього факту є безпідставним.

Посилання відповідача-1 в оскаржуваному рішенні на те, що копія медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року про те, що дитина визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, завірена не відповідним органом (органом, що нараховував і виплачував соціальну допомогу) суд не бере до уваги, оскільки жодних сумнівів до змісту вказаного документа пенсійний орган не навів, а факт його незасвідчення в установленому порядку є проявом надмірного формалізму, що не може бути визнано об`єктивною підставою для відмови особі в призначенні дострокової пенсії.

Зазначення відповідачем-1 у спірному рішенні про необхідність подання позивачкою висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показники для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, є помилковим, оскільки за змістом пункту 2.18 Порядку № 22-1 такий висновок надається лише у разі, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку.

Натомість у цій справі факт визнання дитини позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитиною з інвалідністю з дитинства до досягнення нею шестирічного віку, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема копією медичного заключення № 8 від 18 лютого 1998 року на дитину з інвалідністю віком до 16 років, виданого лікарсько-консультаційною комісією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради», жодних сумнівів до змісту якого пенсійний орган не навів, а не взяв до уваги цей документ лише з формальних підстав, незасвідчення такого у встановленому порядку.

За цих обставин у сукупності суд уважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69 про відмову в призначенні позивачці дострокової пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню, а заявлена позовна вимога у цій частині задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення нею пенсійного віку, а саме з 11 серпня 2022 року та здійснити нарахування та виплату пенсії за віком з 11 серпня 2022 року суд зазначає таке.

В оскаржуваному рішенні відповідач-1 зазначив, що страховий стаж позивачки становить 15 років 04 місяці 18 днів, за необхідних 15 років.

Вік позивачки (на дату звернення) становив 51 років 07 місяців, за необхідних 50 років.

Факт виховання позивачкою дитини з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку підтверджується належними та допустимими доказами, що встановлено судом у процесі розгляду цієї справи.

Отже, за сукупністю, умов, передбачених пунктом третім частини першої статті 115 Закону № 1058, позивачка має право на призначення дострокової пенсії за віком як матір особи з інвалідністю з дитинства, яка виховала її до досягнення шестирічного віку.

Тому належить зобов`язати пенсійний орган призначити позивачці відповідний вид пенсії.

Щодо дати, з якої позивачка має право на призначення пенсії, суд зазначає таке.

Строки призначення пенсії визначені статтею 45 Закону № 1058.

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас Законом України від 20 березня 2023 року № 2981-IX «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії», який набрав чинності 15 квітня 2023 року, пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено підпунктом 14-6.2 такого змісту:

« 14-6.2. Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Термін «тимчасово окупована Російською Федерацією територія України» для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Отже, внесеними змінами до пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, які набрали чинності 15 квітня 2023 року, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, надано право особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, - у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року.

Суд встановив, що позивачка народилася 11 серпня 1972 року, а пенсійного віку з урахуванням пункту першого частини першої статті 45 Закону № 1058 (50 років) досягла 11 серпня 2022 року.

Відповідно до довідки від 08 квітня 2022 року № 6120- позивачка є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованим місцем проживання є місто Селидове Донецької області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Згідно з цим Переліком (розділ І підрозділ 3) Селидівська міська територіальна громада за винятком м. Українськ належить до території активних бойових дій.

Отже, позивачка належить до осіб, що проживали на території, на якій ведуться бойові дії, за призначенням пенсії звернулася у період дії воєнного стану, передбачений частиною першою статті 45 Закону № 1058 строк звернення за призначенням відповідної пенсії для неї станом на 24 лютого 2022 року не сплив, тому вона на підставі підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 має право на призначення дострокової пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 12 серпня 2022 року (а не з 11 серпня 2022 року, як помилково уважає позивачка).

Щодо вимог про здійснення нарахування та виплати пенсії за віком з 11 серпня 2022 року суд зазначає, що призначення пенсії позивачці само собою зумовить її нарахування та виплату відповідним пенсійним органом, спір у цій частині між сторонами наразі відсутній, тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Водночас підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вчинити дії, необхідні для відновлення порушених прав позивачки, відсутні, оскільки наданих позивачкою документів цей пенсійний орган не досліджував, питання щодо призначення позивачці дострокової пенсії за віком не вирішував, тож прав позивачки у межах спірних правовідносин не порушував. Оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії за наслідками розгляду поданих документів приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а тому саме цей пенсійний орган як порушника прав позивачки належить зобов`язати вчинити відповідні дії, необхідні для відновлення порушених прав позивачки.

Позиція суду з цього питання узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.

З огляду на вказане у сукупності позовну вимогу у частині, яка розглядається, належить задовольнити частково, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 12 серпня 2022 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом приписів частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ухвалою суду від 08 липня 2024 року позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», відтак за подання цього позову до суду позивачка судовий збір не сплачувала, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 69 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 12 серпня 2022 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна