Справа № 442/8043/24
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/8043/24
Провадження №2-а/442/106/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, третьої особи: поліцейський відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області Шуста Олександра Михайлівна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 вересня 2024 року поліцейським Відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області, капралом поліції Шустою О.М. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з приводу того, що він нібито 24.09.2024 о 19:27 год. в с. Нижні Ворота, дорога Київ-Чоп, 717 км., керував автомобілем з наявними технічними несправностями, а саме відсутній грязесахисний бризговик з права, чим порушив п.31.4.7.е ПДР «Керував ТЗ у якого відсутні передбачені конструкцією бампер або задній захисний пристрій». Оскаржуваною постановою його притягнено до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Із зазначеною постановою він не погоджується, вважає її незаконною та не обґрунтованою, оскільки правил дорожнього руху не порушував, сама постанова була винесена з грубим порушенням порядку, йому не було надано можливості надати свої пояснення щодо інкримінованого адміністративного правопорушення.

Свою вину ОСОБА_1 не визнав, вважає, що поліцейський відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області Шуста О.М. безпідставно склала щодо нього постанову ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення він не вчиняв, вчинення такого правопорушення не доведено належними і допустимими доказами. З оскаржуваної постанови, його фактично притягнуто до відповідальності за те, що в нього ніби то відсутній правий грязезахисний бризговик, водночас, щодо випадків, коли під час руху виникає така несправність, то це врегульовано пунктом 31.5 Правил, а саме: у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Жодних правових підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, з такою технічною несправністю - немає.

Крім цього, позивач 14.11.2024 подав на адресу суду письмове заперечення на заяву, яка подана представником відповідача, в якому зазначає, що доводів та підтвердження того, що він дійсно допустив порушення вимог ПДР, відповідачем не було подано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів, якими зафіксовано факт вчинення ним відповідного правопорушення, і оскаржувана постанова не може розглядатися як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення. З підстав викладених у позовній заяві та письмовому запереченні просить суд - постанову поліцейського Відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області, капралом поліції Шустою О.М., серії ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 01.10.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду на 09.10.2024.

На адресу відповідача та третьої особи було надіслано ухвалу суду із визначенням дати розгляду даної справи.

12.10.2024 від представника відповідача на адресу суду поступила заява у якій останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з підстав, які викладені в заяві. При цьому до заяви представником відповідача не надано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів, якими зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, відзиву на позовну заяву не подала.

Будь яких клопотань про наявність поважних причин неподання відзиву чи неможливість подання такого у визначений в ухвалі про відкриття провадження від 01.10.2024 суду не надано, а відтак неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів у відсутності представника відповідача, третьої особи.

Судом також було задоволено заяву позивача про розгляд даної справи у його відсутності, та виходячи з положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами не здійснювалось.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши докази приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Пунктом 10 цієї ж інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, на думку суду інспектором не було оцінено жодного доказу, оскільки будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не представлено.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог зазначених вище вимог ПДР, відповідачем не було подано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів, якими зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення.

Оскаржувана постанова не може розглядатися як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17, 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Крім цього судом встановлено, що в графі 7 оскаржуваної постанови: «до постанови додаються» відсутні будь-які відомості, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП про технічний засіб, яким зафіксовано порушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивача фактично притягнуто до відповідальності за те, що в нього ніби то відсутній правий грязезахисний бризговик, однак у випадках коли під час руху виникає така несправність, то це врегульовано пунктом 31.5 Правил, а саме: у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Жодних правових підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, з такою технічною несправністю - немає.

Окрім цього, слід зазначити, що доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73-74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані висновки наведені Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 344/4629/16-а.

У даному випадку, на обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виносячи оскаржувану постанову серії ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, поліцейська Відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області капрал поліції ОСОБА_2 наведених норм Закону не дотрималась. Відтак, постанова серії ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року необґрунтована, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та підлягає скасуванню.

Досліджені під час розгляду справи докази, приписи чинного законодавства, а також сталої практики Європейського суду з прав людини, дають чіткі підстави до наступного висновку, що доводи позивача відповідачем не спростовані, тому суд знаходить доведеним, що інкриміноване йому правопорушення він не вчиняв, а відтак притягнений до адміністративної відповідальності неправомірно.

Суд також вважає, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови не дотримався вимог закону щодо дослідження всіх обставин справи та підтвердження їх доказами, а тому подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та винність позивача ОСОБА_1 є недоведеною.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про скасування постанови серії ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення адміністративного позову в розмірі 605,60 грн. і підтверджені квитанцією ID: 2041-1168-3188-4314 від 01.10.205, на підставі ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали адміністративної справи не містять.

Керуючись ст. 5, 9, 72, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3124944 від 24 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, Закарпатської області.

Третья особа: поліцейський відділення поліції № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області Шуста Олександра Михайлівна, адреса: смт. Воловець, вул. Карпатська, 53, Закарпатська область.

Повний текст рішення складено 22.11.2024.

Суддя Роман КОВАЛЬ