Справа № 240/69/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/69/22

категорія 111000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії Головного управління ДПС у Житомирській області протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.08.2021 №366-р, яким анульовано ліцензію про право роздрібної торгівлі пальним, виданої Головним управлінням ДФС у Житомирській області від 01.07.2019, реєстраційний номер 1900210 за адресою: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним №1900210 та відновити дію ліцензцї.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним при подачі заяв на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та право зберігання пального подано всі копії дозвільних документів необхідних для отримання ліцензії, перелік яких передбачено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 29.12.2019 №481/95-ВР. А тому, у відповідача відсутні правомірні підстави для анулювання ліцензій, у зв`язку з поданням заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, подаючи пакет документів, необхідний для отримання ліцензії суб`єктом господарювання надано дозвіл Управління Держпраці у Житомирській області №205.19.18 від 16.04.2019. Відповідно до даного документу позивачу дозволяється експлуатувати: колонку для відпуску скрапленого газу типу LPG -2U, зав. № 1511033, 2015 року виготовлення, Польща; насос для ЗВГ типу PSC 2006 зав.№ 09/348, Італія, з електродвигуном типу Sg 100L-4B. 3.0 кВт, 2016 року виготовлення. Польща. Фактичною перевіркою встановлено факт подання позивачем недостовірних даних у документах поданих разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального за адресою: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область. Проводячи фактичну перевірку встановлено, що в своїй господарській діяльності за адресою місця торгівлі пальним. ФОП ОСОБА_1 , використовує обладнання: резервуар типу РГС - 5 місткістю 10,0 м.куб, ІІАТ "КРАПТ", зав.№ 1, 2017 року виготовлення, виробник Україна.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданих представниками сторін пояснень, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 03.04.2019, основним видом діяльності зазначено роздрібна торгівля пальним ( 47.30).

ФОП ОСОБА_1 було отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 190210 терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, за адресою місця торгівлі: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено фактичну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем здійснення торгівлі за адресою автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки №№4862/06-30-09-02/ від 30.04.2021.

В ході перевірки працівниками податкової служби встановлено, що при здійсненні господарської діяльності за адресою місця торгівлі пальним ФОП ОСОБА_1 використовує наступне обладнання: ємність для зберігання зрідженого газу (пропан,бутан,пропан-бутан) типу Рн-10,0, що працює під тиском 1.6 МПа, об`ємом 10,0 м.куб зав. №50, реєстр №4903, 2015 року виготовлення, Україна; колонка для відпуску скрапленого газу типу LPG-2-U, зав. №1511033, 2015 року виготовлення, Україна; насос для ЗВГ типу PSC 2006 зав.№ 09/348, Італія з електродвигуном типу Sg 100-4В, 3,0 кВт, 2016року виготовлення, Україна; паливно роздавальний пункт дизельного пального до складу якого входить резервуар РГС-5 зав. №12017 для зберігання рідких нафтопродуктів об`ємом 10 м.куб та колонка паливно роздавальна марки MPD SК-41214 зав. №0983-98.

При цьому, в акті №4862/06-30-09-02/ від 30.04.2021 у графі 2.2.20. Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки, вказано: будь-яких інших дозвільних документів, а саме Дозволів Держпраці та актів вводу в експлуатацію для резервуару РГС-5 зав. №12017 та ПРК типу MPD SК-41214 зав. №0983-98 не надавалося.

Враховуючи отриману в ході перевірки інформацію, Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято розпорядження від 26.08.2021 №366-р, яким анульовано ліцензію про право роздрібної торгівлі пальним, виданої Головним управлінням ДФС у Житомирській області від 01.07.2019, реєстраційний номер 1900210 за адресою: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

Вважаючи, що вказане розпорядження є протиправними та прийняте безпідставно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією; та законами України.

Законом України від 29.12.2019 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481/95-ВР) визначено, що роздрібна торгівля пальним - це діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції /газонаповнювальної станції газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки.

Відповідно до ст.16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У статті 15 Закону №481/95-ВР зазначено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: заяви суб`єкта господарювання; рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання; несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях; отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

Таким чином, у вказаній нормі закріплений вичерпний перелік підстав, за яких може бути анульована ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

Як встановлено з матеріалів справи, що ФОП ОСОБА_1 було отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 190210 терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, за адресою місця торгівлі: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

В свою чергу на підставі доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами від 26.08.2021 №814/06/06-30-09-04-14, Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено розпорядження №366-р від 26.08.2021 про анулювання ліцензії 190210 на право роздрібної торгівлі пальним.

Підставою для анулювання ліцензій зазначено встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР зазначено поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Враховуючи, що відповідачем прийнято позитивне рішення про видачу ліцензій, будь-якої недостовірної інформації в ході перевірки поданих документів виявлено не було.

Так, підставою для анулювання ліцензії зазначено встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Як наголошено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, фактичною перевіркою встановлено факт подання ФОП ОСОБА_1 недостовірних даних у документах поданих разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

Зокрема, було надано дозвіл управління Держпраці у Житомирській області №205.19.18 від 16.04.2019. Відповідно до вказаного дозволу позивачу надавався дозвіл експлуатувати:

- колонка для відпуску скрапленого газу типу LPG-2-U, зав. №1511033, 2015 року виготовлення, Польща.

- насос для ЗВГ типу PSC 2006 зав.№ 09/348, Італія з електродвигуном типу Sg 100-4В, 3,0 кВт, 2016року виготовлення, Польща.

Посудини, що працюють під тиском понад 0,05 Мпа:

- ємність для зберігання зрідженого газу(пропан, бутан, пропан-бутан) типу Рн-10,0, що працює під тиском 1,6 МПа, об`ємом 10,0 м.куб, зав. №50, реєстр. №4903, 2015 року виготовлення, Україна.

Однак, за результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовує у своїй діяльності резервуар типу РГС-5 місткістю 10,0 м. куб, ПАТ «КРАПТ» зав. №12017 без дозвільних документів.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.01.2019 позивач отримав у власність резервуар типу РСГ-5 місткістю 10,0 м. куб, ПАТ «КРАПТ» зав. №1 2017 року виготовлення.

В матеріалах справи міститься декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, відповідно до якої підтверджено відповідність матеріально-технічної бази та умов праці вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання таких робіт підвищеної небезпеки: обладнання та захисні системи, призначені для експлуатації(застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі, а саме паливо заправний пункт(дизельне паливо), резервуар типу РСГ-5 місткістю 10,0 м. куб, ПАТ «КРАПТ» зав. №1 2017 року виготовлення, країна-виробник Україна, колонка паливо-роздавальна. Декларація зареєстрована у журналі обліку суб`єктів господарювання в Управлінні Держпраці Житомирської області №214-20 08.05.2020.

При цьому, в Дозволі №205.19.18 Управління Держпраці у Житомирській області ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація про використання позивачем у господарській діяльності резервуар типу РГС-5 місткістю 10,0 м. куб, ПАТ «КРАПТ» зав. №12017.

Процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання дозволів визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

Пунктом 6 Порядку визначено, що дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А додатка 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77.

Відповідно до дозволу №204.19.18 Управління Держпраці у Житомирській області ФОП ОСОБА_1 дозволяється виконувати роботи підвищеної небезпеки:

1. Технічне обслуговування устаткування підвищеної небезпеки:

- обладнання та захисні системи, призначені для експлуатації(застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі;

- посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа.

2. газонебезпечні роботи та роботи у вибухонебезпечних зонах- виконання операцій зливання-наливання на резервуарах АГЗП, заповнення резервуарів ЗВГ, заправлення автомобілів

3. Заповнення цистерн та інших ємностей із зрідженим газом(пропан-бутан).

Позивачем було надано дані щодо обладнання, яке використовуватиметься позивачем для роздрібної торгівлі пальним та відповідний дозвіл на його використання, а також дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, які відповідач мав можливість співставити та перевірити.

Враховуючи, що відповідачем прийнято позитивне рішення про видачу ліцензії, будь-якої недостовірної інформації в ході перевірки поданих документів виявлено не було.

Відтак, видавши позивачу зазначену ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на підставі доданих до заяви ФОП ОСОБА_1 документів та визнавши їх достатніми для її отримання, ГУ ДПС у Житомирській області у подальшому не вправі посилатися на їх неповноту як підставу для анулювання раніше виданої ліцензії. При цьому, як було встановлено раніше, фактів отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами, чи фактів подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, матеріали справи не містять.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 1 листопада 2022 року у справі № 560/377/20.

Суд не заперечує, що на момент перевірки було встановлено, що позивач використовує додатково обладнання, яке не було зазначено в дозволі органів Держпраці, проте це не доводить факту зазначення ним недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Натомість, у випадку анулювання ліцензії відповідач має керуватись положеннями частини 52 статті 15 Закону №481/95-ВР, якою передбачено вичерпний перелік підстав для таких дій податкового органу, зокрема, встановлення факту подання недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Такі документи мають бути саме подані особою для отримання ліцензії.

Тобто, відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавались разом з заявою для отримання ліцензії, містить недостовірну інформацію. Тоді ж, коли суб`єкт взагалі не подавав певний документ, вказані норми, як підстави для анулювання ліцензії, застосовані бути не можуть.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 1 листопада 2022 року у справі № 560/377/20, від 21 листопада 2023 року у справі №580/7822/21.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту зазначення позивачем недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії саме на момент їх подання, як то передбачено ст.15 Закону №481/95-ВР, а тому у відповідача були відсутні підстави для анулювання ліцензій саме на цій підставі.

Підпункт 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 ПК України, в якому закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Належне застосування вищенаведеного принципу забезпечує реалізацію однієї зі складових верховенства права - правової визначеності. Саме можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій має фундаментальне значення для правильності його застосування.

Так, у пункті 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 липня 2020 року у справі №260/81/19 зроблено висновок про те, що за правилами ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Сєрков проти України. Заява 39766/05, пункт 43).

Отже, у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити громадянину в захисті лише через сумніви в правомірності його дій. Особливість розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати сумніви інакше як неспроможність фіскального органу переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання ним свого процесуального обов`язку.

Натомість, не доведення державним органом обґрунтованості та законності висновків, покладених в основу прийняття оскаржуваних рішень, має стати підставою для надання захисту платнику податків, якщо вчинене ним, на думку державного органу порушення, не було переконливо доведено перед судом. Будь-який інший підхід не відповідатиме завданням адміністративного судочинства. Разом з тим, у цій справі, як зазначено вище, відповідачем не доведено обґрунтованості та відповідності нормам чинного законодавства висновків щодо допущення позивачем порушень чинного податкового законодавства із якими законодавець пов`язує можливість анулювання ліцензій.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензій ФОП ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи, відповідачем не заперечувалось внесення до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформації щодо анулювання ліцензій ФОП ОСОБА_1 .

Так, Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545(далі- Порядок №545).

Абзацом другим п.1 вказаного Порядку визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно із пунктами 2-3 Порядку №545 Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

До Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості:

для юридичних осіб -найменування та кодзгідно з ЄДРПОУ;

для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно зпунктом63.6статті 63іпунктом64.6статті 64 Податкового кодексу України;

для фізичних осіб-підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта);

адреса місцявиробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу);

дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктами 6-7 Порядку №45 встановлено, що підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом повного відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача видалити з Реєстру інформацію (відомості) про анулювання виданої позивачу ліцензій реєстраційний номер 1900210 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про таку ліцензію.

Вирішуючи подану представником позивача заяву про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21400,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2019 (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22.11.2019 (справа №810/1502/18).

Для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи додано: договір про надання адвокатських послуг №3 від 29.06.2021; додаток до договору №3 про надання адвокатських послуг, в якому зазначена сума гонорару 21400 грн, звіт про надану професійну правнивничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 04.01.2022, акт приймання-передачі наданих послуг у відповідності до договору №3 від 29.06.2021 укладеного між адвокатом Ступаком Максимом Олександровичем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від 04.01.2022, відповідно до якого загальна вартість послуг за актом складає 21400 грн, рахунок для оплати юридичних послуг №3 від 28.06.2022, розписка від 28.06.2022 про отримання грошових коштів у сумі 21400 грн.

Від представника відповідача надійшли до суду заперечення на подану заяву, в яких посилається на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, оскільки вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним, так як справа є незначної складності.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд робить висновок, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, неспіврозмірним зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 справа №915/237/18.

Враховуючи, що дана справа була розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, з огляду на вимоги щодо співмірності, суд дійшов висновку про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу до 10000,00 грн.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність винесеного розпорядження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання протиправними та скасування розпоряджень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.08.2021 №366-р, яким анульовано ліцензію про право роздрібної торгівлі пальним, виданої Головним управлінням ДФС у Житомирській області від 01.07.2019, реєстраційний номер 1900210 за адресою: автодорога Житомир-Левків КМ2+300-2+325 праворуч, с. Левків, Житомирський район, Житомирська область.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії про право роздрібної торгівлі пальним Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 та відновити дію ліцензії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева