Справа № 400/7612/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 р. № 400/7612/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними; стягнення 232 248,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії щодо ухилення від призначення пенсії в разі втрати годувальника з 02.04.2022 та визначення дати початку виплати пенсії з 22.04.2024 року; стягнення пенсії в разі втрати годувальника за період з 02.04.2022 по 21.04.2024 у сумі 232248,26 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії в разі втрати годувальника за період з 02.04.2022

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачу призначено пенсію з дати звернення за призначенням пенсії 22.04.2024 року.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.2019 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника за померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 сина в період проходження служби, ОСОБА_2

20.11.2019 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до Головного управління надійшов комплект документів із заявою від 08.11.2019 для призначення Позивачу пенсії в разі втрати годувальника згідно із Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) за померлого внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, сина ОСОБА_2 .

Рішенням Відповідача від 05.12.2019 № 6/03.17-р позивачу було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262 згідно із заявою від 08.11.2019 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на момент виникнення права на пенсію.

Рішення від 05.12.2019 № 6/03.17-р Позивачем у адміністративному порядку або до суду не оскаржено.

29.02.2024 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 у зоні проведення ООС, відповідно до Закону № 2262 з моменту отримання ГУ ПФУ від ІНФОРМАЦІЯ_4 пакету документів щодо призначення пенсії позивачу з 20.11.2019 року.

Листом від 14.03.2024 відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання про призначення пенсії в разі втрати годувальника позивач має право звернутися із відповідною заявою та документами до будь-якого відділу обслуговування громадян ПФУ або через вебпортал електронних послуг ПФУ.

22.04.2024 позивачем до Головного управління подано заяву про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого сина.

Відповідно до Закону № 2262 Позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника з дня звернення за пенсією, тобто з 22.04.2024.

Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 30 Закону № 2262 (в редакції, чинній станом на 08.11.2019 - час першого звернення позивача за призначенням пенсії), право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 (в редакції, чинній станом на 08.11.2019 - час першого звернення позивача за призначенням пенсії), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

У рішенні від 05.12.2019 № 6/03.17-р зазначено, що станом на дату смерті сина позивач досягла необхідного пенсійного віку, але її страховий стаж становить 5 років 6 місяців 9 днів, в зв`язку з чим вона на момент виникнення права на пенсію в разі втрати годувальника не набула права на пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058, а тому не відноситься до кола непрацездатних осіб, визначених ст. 30 Закону № 2262.

Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, оскільки вона не набула статусу непрацездатної особи, передбаченого ст. 30 Закону № 2262.

02.04.2022 року набрав чинності Закон України № 2146-ІХ від 24.03.2022, яким внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, відповідно до ст. 30 Закону № 2262 (в редакції від 02.04.2022), непрацездатними членами сім`ї вважаються: б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.

Тому у позивача з 02.04.2022 виникло право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Позивач доказів звернення із заявою про призначення пенсії 02.04.2022 року суду не надала.

З заявою про призначення пенсії позивач звернулася 29.02.2024, тому відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію з 29.02.2024, а не з 02.04.2022, як просить позивач у позові.

Тому позовні вимоги щодо призначення та виплати пенсії з 02.04.2022 задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому для захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо призначення позивачу з 29.02.2024 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29.02.2024.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29.02.2024 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29.02.2024.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.), сплачений квитанцією № 55 від 09.08.2024 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко