Справа № 160/12853/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Представник ОСОБА_1 - адвокат Білогруд Дмитро Олександрович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) щодо неналежного розгляду запиту засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 07.11.2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) щодо неналежного розгляду скарги засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність і невиконання своїх службових обов`язків начальника та виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР ДУ ДВК №89 від 20.11.2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) щодо не розгляду скарги засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність і працівників відділу КВСР ДУ ДВК №89 та притягнення їх до відповідальності від 20.11.2023 року;
- зобов`язати Державну установу Дніпровська виправна колонія (№89) повторно належним чином розглянути запиту засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 07.11.2023 року;
- зобов`язати Державну установу Дніпровська виправна колонія (№89) повторно розглянути скарги засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність і невиконання своїх службових обов`язків начальника та виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР ДУ ДВК №89 від 20.11.2023 року та на бездіяльність і працівників відділу КВСР ДУ ДВК №89 та притягнення їх до відповідальності від 20.11.2023 року;
- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати уповноважену посадову особу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції чи іншого відповідного органу державної влади ініціювати притягнення до адміністративної відповідальності начальника ДВК-89, начальника відділу КВСР Позднякова та т.в.о. начальника відділу КВСР Андрієнко за порушення ЗУ Про звернення громадян та ЗУ Про доступ до публічної інформації при розгляді запиту від 07.11.2023 року та скарг від 20.11.2023 та 04.12.2023 року;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року (суддя ОСОБА_2 ) адміністративний позов було повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 року справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіній О.В.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 24.01.2020 року засуджений до довічного позбавлення волі. Так 03.07.2023 року засудженого ОСОБА_1 було переміщено для подальшого відбування покарання до ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», де останній перебував до кінця 2023 року. Під час перебування останнього в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» ОСОБА_1 07.11.2023 року на адресу ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» було направлено запит про надання інформації, що міститься у розпорядженні установи, а саме інформацію про особову справу засудженого та про наявні в ній документи із зазначенням їх переліку згідно з описом. Натомість адміністрацією ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» 19.11.2023 року в порушення вимог чинного законодавства, було надано довідку, яка не містить інформації запитуваної ОСОБА_1 . Надалі 20.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» зі скаргою на бездіяльність посадових осіб відділу КВСР ДУ «ДВК № 89», яка виразилася у ненаданні відповіді на вищевказаний запит від 07.11.2023 року. Проте листом від 24.11.2023 року останньому було повідомлено, що його скарга розглянута та йому надано 10.11.2023 року відповідну відповідь на його запит, про те даний лист не містить жодної інформації ані про надання витребуваної інформації, ані інформації стосовно розгляду скарги щодо притягнення посадових осіб до відповідальності. Надалі 04.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» зі скаргою на бездіяльність працівників відділу КВСР ДУ «ДВК № 89», в якій зазначав про порушення його права на доступ до публічної інформації та вимагав надати повторно відповідь на його запит та ініціювати розгляд питання щодо притягнення відповідальних посадових осіб до відповідальності. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства вищевказана скарга взагалі залишилася без розгляду. Позивач з вищевказаною бездіяльністю відповідача не згоден в повному обсязі, вважає її протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 24.10.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
16.10.2024 року від Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач вважає позов не обґрунтованим та безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 07.11.2023 року за вх.№ 4499 засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 звернувся з запитом про надання інформації до адміністрації установи. 10.11.2023 року позивачу було надано відповідь відповідно до Наказу МЮУ від 08.06.2012 року № 847/5 «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів». У відповіді від 10.11.2023 року відділом по контролю за виконанням судових рішень було зазначено, що особова справа № 4Г-23 засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 складається з двох томів, які мають першу та другу частину. 1 том перша частина-90 арк., друга частина 183 арк. 2 том перша частина-75 арк., друга частина-141 арк. Так, як особова справа має 165 арк. першої частини та 324 арк. другої частини, тому надання повного опису усіх документів їх назв, змісту документів, дати створення та інше не можливо. Але, позивач має право ознайомитися з особовою справою згідно наказу МЮУ від 08.06.2012 року № 847/5 та отримати повну обізнаність стосовно документів, які долучені до особової справи, та запропоновано, що в разі потреби ОСОБА_1 будуть надані копії документів. Не погодившись з відповіддю установи, 20.11.2023 року за вх. № 4737 позивачем було направлено скаргу «на бездіяльність і невиконання своїх службових обов`язків начальника та виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР ДУ «ДВК (№89)» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими порушено його право на вільне отримання точної та правдивої інформації за його запитом». 24.11.2023 року за № 05-11-23/2-23 було надано відповідь, де засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 власноруч зазначив: «Відповідь отримав та мені було роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами особової справи та наказ № 847/5 від 08.06.2012 року. Притензій немаю». 04.12.2023 року за вх. №5005 засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 звернувся повторно з письмовою скаргою до керівництва установи на бездіяльність працівників відділу КВСР державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)». Відповідно до положень «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом МЮУ від 28.08.2018 року № 2823/5 розділ 3 п.1. Засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам. Направлені адресатам пропозиції, заяви та скарги з питань одержання посилок (передач) і бандеролей, надання побачень, телефонних розмов, медичної допомоги, забезпечення речовим майном, а також інші звернення, які можуть бути вирішені по суті адміністрацією установи виконання покарань, розглядаються на місці, не чекаючи результатів їх розгляду організаціями або посадовими особами, яким вони адресовані. Так, 08.12.2023 року було здійснено комісійний обхід сектору максимального рівня безпеки установи адміністрацією колонії, де засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 було надано роз`яснення в усній формі, щодо його скарги від 04.12.2023 року № 5005 на бездіяльність працівників відділу КВСР та запропоновано ознайомитися з матеріалами його особової справи відповідно до наказу МЮУ 847/5 від 08.06.2012 року, а також зробити всі необхідні виписки, про що, свідчить запис в журналі № 15-15 обліку відвідувань сектора максимального рівня безпеки адміністрацією установи. Однак, засуджений ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з матеріалами своєї особової справи. Скарг та заяв не висловлював. Також звертає увагу на п. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», а саме не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Враховуюче вищезазначене, вважає доводи позивача у ненаданні відповідей на його запит та скарги не обґрунтованими та безпідставними, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 24.01.2020 року засуджений до довічного позбавлення волі.
03.07.2023 року засудженого ОСОБА_1 було переміщено для подальшого відбування покарання до ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», де останній перебував до кінця 2023 року.
Під час перебування ОСОБА_1 в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» останнім 07.11.2023 року за вх.№ 4499 на адресу ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» було направлено запит про надання йому повної та достовірної інформації стосовно особової справи засудженого ОСОБА_5 , а саме:
- який номер особової справи засудженого ОСОБА_5 ;
- скільки томів у перший частині особової справи А,А.Генюти;
- скільки томів у другій частині особової справи А А.Генюти;
- які документи (назва документу та про що документ, дата створення документу, порядкова сторінки та том у особовій справі цього документу) були долучені до першої частини особової справи ОСОБА_5 в період часу з 10.04,2016 року по сьогодення;
- які документи (назва документу та про що документ, дата створення документу, порядкова сторінки із том у особовій спразі цього документу) були долучені до другої частини особової справи ОСОБА_5 в період часу з 10.04.2016 року по сьогодення.
Відповідь позивач просив надати йому у письмовому вигляді.
У відповіді від 10.11.2023 року відділом по контролю за виконанням судових рішень було зазначено, що особова справа № 4Г-23 засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 складається з двох томів, які мають першу та другу частину. 1 том перша частина-90 арк., друга частина 183 арк. 2 том перша частина-75 арк., друга частина-141 арк. Так, як особова справа має 165 арк. першої частини та 324 арк. другої частини, тому надання повного опису усіх документів їх назв, змісту документів, дати створення та інше не можливо. Але, позивач має право ознайомитися з особовою справою згідно наказу МЮУ від 08.06.2012 року № 847/5 та отримати повну обізнаність стосовно документів, які долучені до особової справи, та запропоновано, що в разі потреби ОСОБА_1 будуть надані копії документів.
Не погодившись з відповіддю установи, 20.11.2023 року за вх. № 4737 позивачем було направлено скаргу на бездіяльність і невиконання своїх службових обов`язків начальника та виконуючого обов`язки начальника відділу КВСР ДУ «ДВК (№89)» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими порушено його право на вільне отримання точної та правдивої інформації за його запитом.
Так у вказаній скарзі позивач просив:
- надати ОСОБА_1 відповідь на його запит про інформацію від 07.11.2023 року з повною та достовірною інформацією за всіма 5 пунктами;
- ініціювати провадження щодо держслужбовців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які свідомо та систематично вчиняють дисциплінарні проступки;
- у письмовому вигляді повідомити ОСОБА_1 до якої дисциплінарної відповідальності притягнуто вище зазначених працівників ДУ«ДВК (№89)»;
Про розгляд цієї скарги та застосовані заходи за для недопущення подальшого порушення прав засуджених шляхом невиконання службових обов`язків працівниками відділів ДУ«ДВК (№89)» позивач просив повідомити його у письмовому вигляді.
24.11.2023 року за № 05-11-23/2-23 начальником Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) було надано відповідь, де засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 власноруч зазначив: «Відповідь отримав та мені було роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами особової справи та наказ № 847/5 від 08.06.2012 року. Притензій немаю».
Так, вказаним листом відповідач повідомив позивача про те, що йому 10.11.2023 року була надана довідка на запит, а також роз`яснено наказ Міністерства юстиції України №847/5 від 08.06.2012 року «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів розділ ІV пункт 12.
04.12.2023 року за вх. №5005 ОСОБА_1 звернувся повторно з письмовою скаргою до керівництва установи на бездіяльність працівників відділу КВСР Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», в якій просив:
- зобов`язати уповноважених осіб негайно надати ОСОБА_1 у письмовому вигляді повну та достовірну інформацію за його запитом від 07.11.2023 року;
- згідно з ЗУ «Про державну службу» та інших Законів України на підставі ст.2123 КУпАП ініціювати притягнення до адміністративної відповідальності осіб, яким доручено надати ОСОБА_1 інформацію за запитом від 07.11.2023 року і які не виконали розпорядження і позбавили ОСОБА_1 права отримати у письмовому вигляді повну та достовірну інформацію на його запит від 07.11.2023 року.
Про прийняте рішення за цією скаргою позивач просив повідомити його у письмовому вигляді.
Так, 08.12.2023 року було здійснено комісійний обхід сектору максимального рівня безпеки установи адміністрацією колонії, де засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 було надано роз`яснення в усній формі, щодо його скарги від 04.12.2023 року № 5005 на бездіяльність працівників відділу КВСР та запропоновано ознайомитися з матеріалами його особової справи відповідно до наказу МЮУ 847/5 від 08.06.2012 року, а також зробити всі необхідні виписки, про що, свідчить запис в журналі № 15-15 обліку відвідувань сектора максимального рівня безпеки адміністрацією установи.
Однак, ОСОБА_1 вважає, що вищевказана скарга залишилася без розгляду.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду його запиту та скарг, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес регулює Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (пункт перший частини першої статті 3, пункт другий частини першої статті 5 Закону № 2939-VI).
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону № 2939-VI).
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI).
Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР).
Згідно з п.п.1.2.3 п.1.2. розділу І Інструкції № 847/5 підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції, як ведуть облік, формують та зберігають особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою), які тримаються в установі (СІЗО).
Пунктом 3.1. розділу III Інструкції № 847/5 передбачено, що підрозділи установ ведуть персональний облік засуджених за особовою справою засудженого (особи, яка тримається під вартою).
Особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, яка тримається під вартою). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи. В одному томі особової справи може бути не більше ніж 250 аркушів. У разі якщо кількість аркушів перевищує встановлену норму, формується наступний том особової справи. До другої частини особової справи долучаються документи, які відображають процес тримання особи в СІЗО та відбування засудженим покарання в установі. До особової справи долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи, (п.4.1 розділу IV Інструкції №847/5).
Відповідно до п.4.3 розділу IV Інструкції №847/5 - особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються в охайному вигляді, до них підшиваються всі документи, долучені до особової справи. Дані про долучені до особової справи документи обов`язково заносяться до опису, який складається окремо на першу та другу частини особової справи. В опис документів, долучених до другої частини особової справи, заносяться також медичні картки, конверт з особистими документами засуджених та копіями процесуальних документів. Цей опис складається на внутрішньому боці другої сторінки обкладинки особової справи. При включенні в опис паспорта необхідно вказати його серію, номер, ким і коли він виданий. Особисті документи видаються особам при їх звільненні з установи під їх особистий підпис в описі.
Згідно п.4.9 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 року №847/5 - особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються в сейфах чи металевих шафах в алфавітному порядку. Особові справи різних категорій засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються окремо.
Для тимчасового користування (на строк не більше п`яти діб) особові справи можуть видаватися персоналу оперативного підрозділу установи (СІЗО), начальнику установи (СІЗО), першому заступнику начальника та заступнику начальника установи (СІЗО) з соціально-виховної та психологічної роботи. Видача та повернення особових справ реєструються в журналі обліку особових справ, виданих у тимчасове користувань (додаток 7). Інші посадові особи установи (СІЗО) (начальники відділень соціально- психологічної служби, психологи, вихователі, працівники відділу нагляду та безпеки) та персонал медичної частини ознайомлюються з особовими справами засуджених (осіб, які тримаються під вартою) безпосередньо у приміщенні розташування підрозділу, де для цього обладнується окрема кімната або робочі місця.
Згідно п.4.11 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 року №847/5 - за клопотанням засудженого (особи, яка тримається під вартою) посадова особа підрозділу ознайомлює його (її) зі змістом долучених до його (її) особової справи документів. Ознайомлення засудженого (особи, яка тримається під вартою) з цими документами проводиться шляхом їх зачитування вголос або їх самостійного прочитання у присутності посадової особи підрозділу, про що складається акт, який долучається до особової справи.
Підпунктом 1.2.11 пункту 1.2 вищевказаної інструкції встановлено, що підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції, зокрема, розглядають скарги, заяви та листи з питань, віднесених до компетенції підрозділів установ (СІЗО), визначених цією Інструкцією.
Так згідно з ч. 4 ст. 7 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України), правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.
Відповідно до ч.3 ст. 91 КВК України на кожного засудженого до позбавлення волі ведеться особова справа, а також інформаційна картка, до якої заносяться відомості: стосовно його особи; про вчинений ним злочин і назву суду, який постановив вирок; про день і час його прибуття і звільнення з колонії.
Статтею 8 КВК України визначено основні права засуджених та абз.1, 2, 4, 12 частини першої цієї статті встановлено, що засуджені, зокрема, мають право:
- на отримання інформації про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання. Адміністрація установи чи органу, який виконує покарання, зобов`язана надати засудженим зазначену інформацію, а також ознайомлювати їх із змінами порядку і умов відбування покарань;
- звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату;
- на отримання копій документів із їхніх особових справ та інших, пов`язаних з реалізацією їхніх прав, документів у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Наведеним нормам ч.І ст.8 КВК України кореспондують приписи ч.І ст.107 КВК України, якою передбачено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, зокрема, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України:
- одержувати інформацію і роз`яснення про умови відбування і порядок виконання покарання у виді позбавлення волі;
- подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені.
При цьому п.2 ч.І ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані, зокрема, забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань.
Відповідно до п.2 розділу II Правил №2823/5 засуджені, зокрема, мають право: одержувати інформацію про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання; на отримання копій документів з їхніх особових справ та інших документів, що є у розпорядженні адміністрації установи виконання покарань, у порядку, встановленому цими Правилами.
Так, абзацами 1-2 пункту 1 розділу III Правил №2823/5 передбачено, що засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам. Направлені адресатам пропозиції, заяви та скарги з питань одержання посилок (передач) і бандеролей, надання побачень, телефонних розмов, медичної допомоги, забезпечення речовим майном, а також інші звернення, які можуть бути вирішені по суті адміністрацією установи виконання покарань, розглядаються на місці, не чекаючи результатів їх розгляду організаціями або посадовими особами, яким вони адресовані.
Згідно з абзацом 9 пункту 1 розділу III Правил №2823/5 у разі потреби, що пов`язана з реалізацією прав та законних інтересів засудженого, копії документів з його особової справи, а також інформація, яка не стосується його особисто, але є у розпорядженні адміністрації установи виконання покарань, надаються адміністрацією установи виконання покарань засудженому за запитом безкоштовно, і не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Абзацом 10 пункту 1 розділу III Правил №2823/5 встановлено, що при задоволенні запиту засудженого на інформацію, яка не стосується його особисто, але є в розпорядженні адміністрації установи виконання покарань і передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, така інформація надається у порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до абз.11 пункту 1 розділу III Правил №2823/5 розмір фактичних витрат на копіювання та друк визначається адміністрацією установи виконання покарань в межах граничних норм, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року №740 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію». У разі якщо адміністрація установи виконання покарань не встановила розмір плати за копіювання або друк інформація надається безкоштовно.
Абзацом 12 пункту 1 розділу III Правил №2823/5 передбачено, що адміністрація установ виконання покарань має забезпечити виконання вимог Закону України «Про звернення громадян».
Як вже було зазначено, у відповіді від 10.11.2023 року на запит позивача від 07.11.2023 року вх. №4499 відділом по контролю за виконанням судових рішень було зазначено, що особова справа № 4Г-23 засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 складається з двох томів, які мають першу та другу частину. 1 том перша частина-90 арк., друга частина 183 арк. 2 том перша частина-75 арк., друга частина-141 арк. Так, як особова справа має 165 арк. першої частини та 324 арк. другої частини, тому надання повного опису усіх документів їх назв, змісту документів, дати створення та інше не можливо. Але, позивач має право ознайомитися з особовою справою згідно наказу МЮУ від 08.06.2012 року № 847/5 та отримати повну обізнаність стосовно документів, які долучені до особової справи, та запропоновано, що в разі потреби ОСОБА_1 будуть надані копії документів.
Дослідивши зміст листа відповідача від 10.11.2023 року суд зазначає, що замість надання запитуваної інформації та документів, позивачу було запропоновано ознайомитися з особовою справою та отримати повну обізнаність стосовно документів, які долучені до особової справи.
Однак, слід зазначити, що враховуючи положення ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI у зв`язку із наданням великого обсягу інформації та документів, відповідач мав би продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження та надати позивачу запитувану інформацію, однак цього відповідачем зроблено не було.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність за ненадання повної запитуваної публічної інформації відповідно до поставлених питань у запиті на інформацію ОСОБА_1 від 07.11.2023 року вх. №4499.
На підставі зазначеного, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Державну установу Дніпровська виправна колонія (№89) повторно розглянути запит засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 07.11.2023 року вх. №4499, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Враховуючи, що судом визнано протиправною бездіяльність при розгляді запиту позивача від 07.11.2023 року вх. №4499, з наведених вище мотивів суд вважає, що відповідачем також допущено протиправну бездіяльність щодо неповного розгляду скарги позивача від 20.11.2023 року за вх. № 4737 щодо неналежного розгляду запиту від 07.11.2023 року вх. №4499, тому відповідача слід зобов`язати повторно розглянути скаргу позивача від 20.11.2023 року за вх. № 4737, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Щодо розгляду скарги позивача, поданої повторно 04.12.2023 року за вх. №5005 ОСОБА_1 , на бездіяльність працівників відділу КВСР Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Враховуючи, що 08.12.2023 року було здійснено комісійний обхід сектору максимального рівня безпеки установи адміністрацією колонії, де засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 було надано роз`яснення в усній формі щодо його скарги від 04.12.2023 року № 5005, а також враховуючи, що вказана скарга позивача була з одних і тих самих підстав та позивачем зобов`язано в межах даної справи повторно розглянути скаргу позивача від 20.11.2023 року за вх. № 4737, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо винесення окремої ухвали суду в порядку статті 249 КАС України, суд зазначає наступне.
Підставою для винесення окремої ухвали по справі заявник вважає допущені посадовими особами Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) порушення норм закону.
Відповідно до ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (ч.1 ст. 249 КАС України).
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст. 249 КАС України).
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч.3 ст. 249 КАС України).
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).
Із наведених приписів слідує, що норми КАС України надають суду можливість відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
Суд зауважує, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, чи діяння яких визнаються протиправними.
Окрім цього, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
При цьому, суд зазначає, що прийняття окремої ухвали повинно сприяти усуненню порушень закону, яке неможливо досягти шляхом прийняття рішення суду по суті вимог, заявленого позову або заяв.
Суд враховує, що в розглядуваній справі судом вирішено спірне питання тобто зобов`язано відповідача повторно розглянути запит позивача від 07.11.2023 року вх. №4499 та скаргу від 04.12.2023 року № 5005, тобто належним чином захищено права позивача та усунуто порушення вимог Закону, відтак, відсутні підстав для прийняття окремої ухвали у відношенні відповідача.
Оцінивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність станом на час розгляду цієї заяви підстав для винесення окремої ухвали відповідно до ст. 249 КАС України.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Однак, позивачем не надано жодних доказів, які б обґрунтовували факт наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджували наявність моральної шкоди, що в свою чергу свідчить про неналежність її підтвердження.
Позивачем не доведено, що винесення не надання повної інформації на запит призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) щодо ненадання повної запитуваної публічної інформації відповідно до поставлених питань у запиті на інформацію ОСОБА_1 від 07.11.2023 року вх. №4499.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) щодо неповного розгляду скарги ОСОБА_1 від 20.11.2023 року за вх. № 4737 щодо неналежного розгляду запиту від 07.11.2023 року вх. №4499.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна