Справа № 380/11466/24
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа №380/11466/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачук А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 та постанову Восьмого апеляційний адміністративний суду від 30.09.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 від 10.04.2024 №44;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: до страхового стажу роботи з 02.01.1992 по 22.09.2003, з 06.10.2010 по 23.12.2010, з 01.02.2011 по 15.05.2011; до стажу роботи за Списком № 2 з 07.10.2003 по 30.06.2009, з 01.07.2009 по 04.10.2010, з 24.12.2010 по 31.01.2011, з 16.05.2011 по 19.07.2016, з 02.11.2016 по 22.03.2022 та за Списком № 1 з 20.07.2016 по 01.11.2016;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення (обчислення) пенсії за віком з 15.03.2024 на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Постановою Восьмого апеляційний адміністративний суду від 30.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: до страхового стажу роботи з 02.01.1992 по 22.09.2003, з 06.10.2010 по 23.12.2010, з 01.02.2011 по 15.05.2011; до стажу роботи за Списком № 2 з 07.10.2003 по 30.06.2009, з 01.07.2009 по 04.10.2010, з 24.12.2010 по 31.01.2011, з 16.05.2011 по 19.07.2016, з 02.11.2016 по 22.03.2022 та за Списком № 1 з 20.07.2016 по 01.11.2016 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення (обчислення) пенсії за віком з 15.03.2024 та ухвалено в цій частині нову постанову, якою задоволено адміністративний позов:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: до страхового стажу роботи з 02.01.1992 по 22.09.2003, з 06.10.2010 по 23.12.2010, з 01.02.2011 по 15.05.2011; до стажу роботи (страхового) за Списком № 2 з 07.10.2003 по 30.06.2009, з 01.07.2009 по 04.10.2010, з 24.12.2010 по 31.01.2011, з 16.05.2011 по 19.07.2016, з 02.11.2016 по 22.03.2022 та за Списком № 1 з 20.07.2016 по 01.11.2016;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві призначити (обчислити) і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 15.03.2024 року із урахуванням довідок № 000000925 від 23.06.2021 про заробітну плату (дохід) з 2003 по 2004, виданих АТ «Полюс Красноярськ», довідок № 000000925 від 23.06.2021 про заробітну плату (дохід) з 2002 р. по 2021, виданих АТ «Полюс Красноярськ», довідок № 000001211 від 04.02.2022 про заробітну плату (дохід) з 2005 по 2021, виданих АТ «Полюс Красноярськ», довідки №б/н від 02.06.2016 про заробітну плату (дохід) з 2009 по 2010, виданої ТОВ «Полюс Строй».

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду 30.10.2024, тобто в межах строку на касаційне оскарження судових рішень.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо застосування нормативно-правових актів.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 та постанову Восьмого апеляційний адміністративний суду від 30.09.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук