Справа № 684/418/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 684/418/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Галиш І.Б.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

26 листопада 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача : Крижанівського В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Старосинявського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІНА № 2716886 від 30 липня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30 липня 2024 року Інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову серії ІНА № 2716886 від 30 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП. Дану постанову позивач отримав особисто в день її винесення, тобто 30 липня 2024 року. Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 30 липня 2024 року о 15 год 12 хв на трасі А/Д М-30 (поблизу с. Пирогівці, Хмельницького району Хмельницької області) керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.6. ПДР щодо експлуатації ТЗ, які не пройшли обов`язків технічний контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП, в зв`язку з цим, до нього застосовано адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, а отже постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення. Зокрема позивач зазначає, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого ВРЕР м. Старокостянтинів, УДАЇ УМВС України в Хмельницькій області від 01.06.2012 року, виданого на транспортний засіб PEUGEOT BOXER, державний номерний знак НОМЕР_2 , його повна маса становить 2900, що є менше 3500 кг, тому, виходячи з диспозиції ч. 2 ст. 35 ЗУ №3353-ХІІ від 30.06.1993 року, водій вказаного транспортного засібу не може нести адміністративну відповідальність за порушення п. 31.3.6 ПДР.

Враховуючи наведене, позивач просить скасувати постанову серії ІНА № 2716886 від 30 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 чт. 121 КУпАП, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 липня 2024 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІНА №2716886, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 , на А/Д М-30 (поблизу с. Пирогівці), керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3.б. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення ПДР. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена, зокрема, приписами ч.3 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.31.1.ПДР Технічний стан ТЗ та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Крім того п.31.3. ПДР забороняється експлуатація ТЗ згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

За змістом ч. 6 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить - кожні два роки.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд дослідив відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, наявний в матеріалах справи, на якому зафіксовано період з моменту зупинки водія ОСОБА_1 до винесення оскаржуваної постанови. Приєднаний до оскаржуваної постанови відеозапис дає можливість ідентифікувати державний номерний знак ТЗ, що на ній зображений, а також його марку, колір, модель, відсутність документу про проходження обов`язкового технічного контролю, що є порушенням вимог п. 31.1, 31.3Б ПДР, є належним та допустимим доказом наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення - керування водієм ТЗ, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.121 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що автомобіль марки «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, дата реєстрації 01.06.2013, є фургоном малотонажним - В, масою 2900 (повна маса), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13) .

З цього слідує, що транспортний засіб, яким керував позивач, автомобіль PEUGEOT BOXER, державний номерний знак НОМЕР_2 , є вантажним, вантажопідйомність до 3,5 тонни.

Отже, цей автомобіль, відповідно до наведених вимог ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 3 Порядку, підлягає обов`язковому технічному контролю кожних два роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що категорія транспортного засобу «В», яка вказана у Свідоцтві про реєстрацію ТЗ, не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем.

Тобто, автомобілем PEUGEOT BOXER може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним.

На підставі наведених вище положень статті 35 Закону України «Про дорожній рух» колегія суддів дійшла висновку, що умови, за яких проведення обов`язкового технічного огляду транспортних засобів є обов`язковим, як і періодичність такого огляду, стосуються не тільки категорій транспортних засобів, але і строку їх експлуатації та мети використання (перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку).

Відтак легкові автомобілі, так і вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 3,5 тонни (належать до категорії «В») підлягають обов`язковому технічному огляду кожні два роки, якщо строк їх експлуатації перевищує два роки.

Таким чином, належний позивачу автомобіль відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки строк його експлуатації більше двох років.

Викладене свідчить, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв в межах наданих повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. застосована до позивача в межах санкції ч.3 ст.121 КУпАП.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки належний позивачу автомобіль відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю і такий контроль згідно даних наведених в оскаржуваній постанові було пропущено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.