Справа № 420/25766/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 листопада 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про накладання на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у даній справі задоволено позовну заяву ОСОБА_1 :

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу з 16 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (з 04.01.2023 по 30.01.2023), грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій, відпусток при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 16 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року (2102 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної і додаткових як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року (2102 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу з 04 січня 2023 року по 30 січня 2023 року грошового забезпечення, а саме: надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% посадового окладу, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток, як учаснику бойових дій при звільненні, з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 № 4 (по стройовій частині);

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 04 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% посадового окладу, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 № 4 (по стройовій частині), та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу з 01 січня 2023 року по 30 січня 2023 року грошового забезпечення, а саме: премії у розмірі 204% посадового окладу згідно 13 тарифного розряду, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні відповідно до пункту 1 Додатку 1 доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з (яке застосовується з 01.01.2023);

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу з 04 січня 2023 року по 30 січня 2023 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: премії у розмірі 204% посадового окладу згідно 13 тарифного розряду, грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні відповідно до пункту 1 Додатку 1 доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з (яке застосовується з 01.01.2023), та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум;

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення набрало законної сили 12 лютого 2024 року.

09 квітня 2024 року позивачем направлено до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2024 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року.Ухвалено судове рішення, яким встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк для надання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі № 420/25766/23.Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати у 30 денний строк до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі № 420/25766/23, яке набрало законної сили.

04 листопада 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про накладання на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/25766/23 на момент подання вказаної заяви не було виконано.

Відповідач заперечував проти задоволення заяви позивача зазначивши, що вчиняв в залежні від нього заходи щодо виконання рішення суду.

Суд зазначає, що на момент розгляду вказаної заяви звіт про виконання рішення суду не надходив.

Проте відповідачем подавалась до суду заява з назвою документу «ЗВІТ» в якій відповідач просив продовжити строк виконання судового рішення Одеського окружногоадміністративного суду по справі №420/25766/23.

В обґрунтування якої зазначено, що 05.07.2024 року Командуванням Сил логістики ЗбройнихСил України було погоджено клопотання та розрахунок військової частини НОМЕР_1 насуму 392 005 (три дев`яносто дві тисячі п`ять) грн. 05 коп. з метою подальшої виплатигрошового забезпечення ОСОБА_1 по рішенню Одеського адміністративногоокружного суду по справі №420/25766/23.

27.07.2024 року Командуванням Сил логістики Збройних Сил України булопогоджено клопотання командира військової частини НОМЕР_1 стосовно виконанняпостанов Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольськомурайоні Дніпропетровської області щодо стягнення основної винагороди приватноговиконавця за виконавчими провадженнями на загальну суму 160 000 (стошістдесят тис.) гривень.

11.07.2024 року вих. №897/2782 командуванням військової частини НОМЕР_1 булонаправлено Директору Департаменту Соціального забезпечення Міністерстваоборони України «Розрахунок у потребах в коштах для військовослужбовців,звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконаннярішень судів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

Фінансування військових частин здійснюється на підставі затвердженого кошторисута внесених змін до нього. В затвердженому кошторису зі змінами військової частиниА2110 на 2024 р. не було передбачено фінансування по КЕКВ 2800.

Враховуючирішення Одеського окружного адміністративного суду, командуванням військовоїчастини НОМЕР_1 були зроблені заявки на фінансування інших поточних видатків (КЕКВ2800).

Станом на поточну дату кошти на КЕКВ 2800 щодо виконання судового рішення ненадійшли.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Порядок правового регулювання про накладення штрафу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду визначений законодавчими положеннями статті 382 КАС України.

Так, згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту, накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Суд враховує, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що рішення суду по справі набрало законної сили 12 лютого 2024 року.

Отже, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14,370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи та не пов`язаний процедурою примусового виконання судового рішення, що здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає,що в заяві відповідача про продовження строку виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 відповідачем зазначалось про відсутність фінансування.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що відповідачем впродовж тривалого проміжку часу не виконується рішення суду та з його боку відсутні активні дії для забезпечення отримання фінансування.

В аспекті наведеного вище суд зауважує, що тривалим невиконанням рішення суду суттєво порушуються права позивача, яка в підсумку є позбавленою можливості отримати недоплачене грошове забезпечення.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне повторно встановити строк для подачі звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року та зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду у справі №420/25766/23 протягом 30 днів з дня отримання ухвали суду.

Попередити відповідача про те, що відповідно до ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд, серед іншого, може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Витребувати з Військової частини НОМЕР_2 про особу керівника Військової частини НОМЕР_1 відповідального за виконання рішення суду, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані та РНОКПП.

Керуючись ст.ст. 241-245, 248, 256, 295, 382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про накладання на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Встановити новий строк для подачі звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду у справі №420/25766/23 від 12 грудня 2023 року протягом 30 днів з дня отримання ухвали суду.

Попередити Військову частину НОМЕР_1 про те, що відповідно до ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд, серед іншого, може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Витребувати з Військової частини НОМЕР_1 відомості про особу керівникаВійськової частини НОМЕР_1 відповідального за виконання рішення суду, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані та РНОКПП.

Витребувану інформацію надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк визначений судом для подання звіту

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її отримання, в порядку передбаченому п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С.Єфіменко