Справа № 132/3277/24
Суддя: Карнаух Н. П.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/3277/24
Провадження № 2-а/132/39/24
Рішення

Іменем України

27 листопада 2024 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Карнауха Н.П.,

за участі:

секретаря судового засідання Лисюк О.П.,

представника відповідача Грінченка Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ніколайчук Олександр Вікторович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

До Калинівського районного суду Вінницької області 10.10.2024 надійшов позовов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ніколайчук Олександр Вікторович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 було передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Карнауха Н.П. від 15.10.2024 за вказаним позовом відкрито провадження, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 15:00 год. 25.10.2024.

Сторонам 17.10.2024 направлено копію вказаної ухвали та повістки про виклик до суду, відповідачу також копію позову ОСОБА_1 з додатками.

До Калинівського районного суду Вінницької області 24.10.2024 надійшло клопотання інспектора з правового забезпечення батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП Грінченка Д.М. про відкладення розгляду справи через неотримання копії позовної заяви та необхідність додаткового строку для підготовки відзиву.

У призначені день та час судовий розгляд справи не відбувся, через неявку позивача та надходження вказаного клопотання відповідача, розгляд справи відкладено на 13:00 год. 18.11.2024.

До Калинівського районного суду Вінницької області 05.11.2024 надійшов відзив представника відповідача Грінченка Д.М.

До Калинівського районного суду Вінницької області 18.11.2024 надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання без його участі, у цій заяві позивач позов підтримав, просив задоволити.

У призначені день та час судовий розгляд справи не відбувся, через неявку відповідача та відсутність відомостей про причини його неявки, розгляд справи відкладено на 16:10 год. 26.11.2024.

В судове засідання, призначене на 26.11.2024 позивач не з`явився. В це судове засідання прибув представник відповідача Департаменту патрульної поліції Грінченко Д.М.

Частиною 8 ст. 263 КАС України встановлено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 269, ст. 286 КАС України у адміністративних справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Згідно із позовною заявою ОСОБА_1 він просить скасувати постанову серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 30.09.2024 він рухався на власному автомобілі VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, по автодорозі М21 273 км. Приблизно о 22:00 його зупинив патруль поліції і в процесі розмови поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ніколайчуком Олександром Вікторовичем винесено постанову серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому поліцейським не надано для ознайомлення будь-яких фактичних даних, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, не досліджували та не надавалися докази, які б підтверджували факт скоєння правопорушення.

Позивач вважає, що оскільки поліцейським не задокументовано і не доведено факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, вимога поліцейського ОСОБА_2 щодо пред`явлення ОСОБА_1 посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб була неправомірною.

При цьому у постанові від 30.09.2024 поліцейським вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи при собі вказаних документів, є надуманим і не відповідає дійсності.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано копію постанови серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно із цією постановою 30.09.2024 о 20:46 водій ОСОБА_1 по трасі АД М21 273 км керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування.

До позовної заяви ОСОБА_1 долучено: копію посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 22.12.2010 Калинівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області, категорії А1, А, В1, В, С1, С; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу фургону малотонажного марки «VOLKSWAGEN Т5», ДНЗ НОМЕР_1 , власником є ОСОБА_3 , дата реєстрації 17.09.2010, видане Калинівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області; копію страхового полісу №219096033 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 27.01.2024 по 26.01.2025, забезпечений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», ДНЗ НОМЕР_1 , страхувальник ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 26.11.2024 представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до відзиву Департаменту патрульної поліції 30.09.2024 нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час патрулювання на 273 км АД М-21, Хмільницького району, Вінницької області, близько 20 год 46 хв виявлено транспортний засіб Volkswagen Transporter (далі ТЗ) д.н.з НОМЕР_1 , в якого під час руху в темну пору доби не працювали фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський виявивши вказане вище порушення ПДР, подав водію сигнал про зупинку ТЗ.

Після зупинки ТЗ, поліцейський відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився водію та повідомив причину зупинки.

Після виконання вимог частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР пред`явив водію законну вимогу про надання для перевірки документів передбачених підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, водій відмовився виконувати законну вимогу поліцейського та не пред`явив для перевірки зазначені вище документи.

Поліцейським за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , 1965 року народження позивач.

В подальшому, поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП сержант поліції ОСОБА_2 , як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за статтею 126 КУпАП, повідомив позивача, що відносно нього буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 126 КУпАП, за фактом відмови пред`явити для перевірки документи, що підтверджують право керування та користування ТЗ.

Позивача ознайомлено із правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Встановивши всі обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським, після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Після цього, поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3168899 від 30.09.2024 року з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

В порядку статті 285 КУпАП позивачу оголошено зміст винесеної постанови та під підпис вручено її копію.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи поліцейським зафіксовано на портативний відеореєстратор № 476853. Посилання на вказаний пристрої зазначено в графі 7 оскаржуваної постанови.

Тому, доводи позивача з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та безпідставності винесення оскаржуваної постанови ЕНА № 3168899 від 30.09.2024 не знаходять свого об`єктивного підтвердження, а навпаки спростовуються вказаним вище відеозаписом.

Оскаржувана постанова серії ЕНА № 3168899 від 30.09.2024 року в своєму змісті містить всі необхідні дані та відомості передбачені вимогами статті 283 КУпАП.

До відзиву відповідачем долучено оптичний диск з відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського. Вказаний відеозапис оглянуто в судовому засіданні.

Вивчивши позовну заяву, відзив на позов, дослідивши письмові докази у справі та долучений до відзиву відеозапис, заслухавши усне пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ніколайчуком Олександром Вікторовичем винесено постанову серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно із цією постановою 30.09.2024 о 20:46 водій ОСОБА_1 по трасі АД М21 273 км керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 55 та ч. 3 ст. 62 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Таким чином, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи лише на підставі доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на особу, яка складає відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями підпункту в) п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Таким чином, зі змісту ч. 1 ст. 126 КУпАП вбачається, що у її диспозиції відображено три окремих склади адміністративного правопорушення, за вчинення яких настає відповідальність за частиною першою цієї статті, а саме:

- керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка");

- керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка");

- керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно із оскаржуваною постановою дії ОСОБА_1 полягають у тому, що він керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування. Тому, відповідно до положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення, тобто, чи керувала дана особа зазначеним в протоколі транспортним засобом на момент його виявлення працівниками поліції, не маючи при собі вказаних документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Під час огляду долученого до відзиву відповідача відеозапису з бодікамери працівника поліції встановлено, що ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції фактично не виконав їх вимогу надати для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказуючи на те, що, на його думку, працівниками поліції його зупинено безпідставно і вимагав доказів технічної несправності його автомобіля. У вказаному відеозаписі не зафіксовано будь-яких тверджень ОСОБА_1 про те, що він не має при собі цих документів.

При цьому факт відсутності у ОСОБА_1 зазначених документів спростовується долученими ним до позовної заяви копіями: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 22.12.2010 Калинівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області, категорії А1, А, В1, В, С1, С; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу фургону малотонажного марки «VOLKSWAGEN Т5», ДНЗ НОМЕР_1 , власником є ОСОБА_3 , дата реєстрації 17.09.2010, видане Калинівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області; страхового полісу №219096033 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 27.01.2024 по 26.01.2025, забезпечений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», ДНЗ НОМЕР_1 , страхувальник ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 під час його зупинки 30.09.2024 не мав при собі вказаних документів, відповідачем суду не надано.

Частинами 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем поза розумним сумнівом не доведено, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено з дотриманням вимог закону, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, при винесенні оскаржуваної постанови в діях ОСОБА_1 посадовими особами належним чином не встановлена. Тому, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, винесена поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є протиправною і підлягає скасуванню.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з абзацом 2 ч. 5 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Визначаючи суму, яка підлягає стягненню як витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, згідно з яким за подання фізичною особою адміністративного позову про оскарження постанови про адміністративне правопорушення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява подана до суду у 2024 році, відповідно, ставку судового збору слід розраховувати від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році, який становить 3028 грн. Сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позовної заяви про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення становить 605, 60 грн., що відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При подачі позовної заяви до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення позивача як учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд присуджує стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відомості про здійснені сторонами інші судові витрати в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 126, 245, 247, 251, 256, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 242-246, 268-271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ніколайчук Олександр Вікторович, щодо скасування постанови серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024 про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3168899 від 30.09.2024, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ніколайчуком Олександром Вікторовичем, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Судове рішення, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складене 27.11.2024.

Повне найменування учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ).

Відповідач управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Представник відповідача інспектор з правового забезпечення батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Грінченко Денис Миколайович (пров. Кондрацького, 1А в м. Козятині Хмільницького району Вінницької область, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Третя особа поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Ніколайчук Олександр Вікторович (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23).

Суддя: