Справа № 380/9513/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 рокусправа № 380/9513/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у перерахунку йому пенсії за віком, що обґрунтована незарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.02.1993р. по 10.03.1998р. в малому підприємстві «Ірида»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати йому до страхового стажу період роботи в малому підприємстві «Ірида» з 14.02.1993р. по 10.03.1998р., та здійснити перерахунок пенсії за віком з 08.03.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2023 р. отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при призначенні та нарахуванні пенсії за віком, відповідачем до страхового стажу не було зараховано періоди роботи позивача в Малому підприємстві «Ірида» з 14.02.1993 по 10.03.1998. В березні 2024 р. позивач звернувся із заявою щодо проведення перерахунку пенсії - зміна надбавки (зарахування стажу з 14.02.1993 по 10.03.1998), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до ГУ ПФУ у Львівській області. Проте, рішенням від 08.03.2024 відмовлено в перерахунку пенсії позивача, оскільки період роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998, згідно наданої сканованої копії трудової книжки, не підлягає до зарахування у зв`язку із наявністю в записі №14 про звільнення наявні виправлення, дата звільнення відрізняється від дати наказу про звільнення.

Позивач вважає, що відповідач, під час винесення рішення про відмову у перерахунку пенсії, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Натомість записами у трудовій книжці підтверджується період роботи позивача в Малому підприємстві «Ірида».

Ухвалою суду від 08.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що зарахувати періоди роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 не вбачається за можливе, оскільки в записі № 14 про звільнення наявні виправлення, дата звільнення відрізняється від дати наказу про звільнення. Враховуючи те, що позивачем не надано уточнюючої довідки або іншого документу на підтвердження періоду роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998 в малому підприємстві «Ірида», а відтак відсутні підстави для зарахування даного періоду роботи до страхового стажу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем.

03.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії - зміна надбавки (зарахування стажу з 14.02.1993 по 10.03.1998).

Рішенням від 08.03.2024 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 03.03.2024. Відповідно до вказаного рішення, період роботи з 14.02.1993 р. по 10.03.1998 р., згідно наданої заявником сканованої копії трудової книжки серія НОМЕР_3 , не підлягає до зарахування, оскільки в записі №14 про звільнення наявні виправлення, дата звільнення відрізняється від дати наказу про звільнення. Уточнюючих довідок про період роботи з 14.02.1993р. по 10.03.1998р. для здійснення перерахунку не надано.

Не погоджуючись із спірним рішенням про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За статтею 34 Закону 1788-ХІІ соціальні пенсії призначаються та виплачуються за весь час інвалідності, встановленої органами медико соціальної експертизи.

За Преамбулою Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу, що визначений вказаною статтею.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), у розумінні пунктів 1, 2 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналогічним чином у Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, у п. 2.2, 2.4 якої передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З огляду на викладене, суд зауважує, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17.

Відповідно до матеріалів справи, позивач 03.03.2024 звернувся до пенсійного органу із заявою щодо проведення перерахунку пенсії - зміна надбавки, а саме зарахування до стажу періоду роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998 в Малому підприємстві «Ірида». Проте, рішенням від 08.03.2024 відмовлено в перерахунку пенсії позивача, оскільки період роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998, згідно наданої сканованої копії трудової книжки, не підлягає до зарахування у зв`язку із наявністю в записі №14 про звільнення наявні виправлення, дата звільнення відрізняється від дати наказу про звільнення.

Оцінюючи позицію відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 14.02.1993 по 10.03.1998, суд зазначає, що згідно наявних у справі копій сторінок трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 10.11.1986 вбачається, що під номерами №13, 14 містяться відомості про періоди роботи позивача в Малому підприємстві «Ірида»:

- під №13, дата 14.02.1993, запис про прийняття на роботу в МП «Ірида» інженером по тех. обслуговуванню електрики, підстава наказ №12 від 14.02.1993;

- під №14, дата 10.03.1998, запис про звільнення за власним бажанням по ст. 38 КзПП України з МП «Ірида», підстава наказ №15 від 10.03.1998.

Дослідивши наявні у справі копії сторінок трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 10.11.1986 та записів у ній під номерами №13, №14, суд встановив, що вказані записи про трудову діяльність позивача внесені у хронологічному порядку, в тому числі із зазначенням дати прийняття на роботу, звільнення з роботи, реквізитів розпорядчих документів, засвідченням цих записів підписом уповноваженої особи та відтиском печатки підприємства.

В трудовій книжці позивача є всі необхідні відомості про роботу за спірні періоди, тобто містяться записи, що підтверджують період виконуваної роботи, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені печаткою підприємства, оформлені належним чином, що не викликає сумніву.

Щодо твердження відповідача про наявність виправлення, а дата звільнення відрізняється від дати наказу про звільнення, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у записах №13 та №14 жодні виправлення відсутні. У записі №14 у графі 2 «Дата/число/місяць/рік» наявний запис « 10.03.1998», що відповідає даті наказу про звільнення, вказаного у графі 4 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)». У графі 4 міститься чітка та без виправлень дата наказу про звільнення.

Оцінюючи доводи відповідача на які він посилається мотивуючи свою позицію у спірних правовідносинах, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а вказав, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи незазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

На переконання суду, обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Саме на керівника підприємства, установи, організації покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

За правовою позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 06.04.2022 у справі №607/7638/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Не неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком із зарахуванням відповідних періодів роботи, які є документально підтвердженими.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З огляду на наведене, суд вважає, що надана позивачем трудова НОМЕР_4 від 10.11.1986 містить належні та достатні відомості щодо періодів і виконуваної позивачем роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998, який не був зарахований відповідачем безпідставно.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Відтак, суд вважає, що записи трудової книжки є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи позивача для перерахунку пенсії. Водночас, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу, є необґрунтованим та протиправним.

Відтак, позивач має право на зарахування указаного періоду роботи з 14.02.1993 по 10.03.1998 до свого страхового стажу.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом визнання протиправним рішення відповідача від 08.03.2024 про відмову позивачу у перерахунку пенсії за віком, що обґрунтоване не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.02.1993 р. по 10.03.1998 р. в Малому підприємстві «Ірида» та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в Малому підприємстві «Ірида» з 14.02.1993 р. по 10.03.1998 р. та здійснити перерахунок пенсії за віком з 08.03.2024 року.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) від 08.03.2024 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії за віком, що обґрунтоване не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 14.02.1993 р. по 10.03.1998 р. в Малому підприємстві «Ірида».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період роботи в Малому підприємстві «Ірида» з 14.02.1993 р. по 10.03.1998 р. та здійснити перерахунок пенсії за віком з 08.03.2024 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович