Справа № 713/2986/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 713/2986/24

Головуючий у 1-й інстанції: Кибич І.А.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

26 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Басюр Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, складена з порушенням процесуальних норм. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявні порушення. До оскаржуваного протоколу, матеріалів, що обґрунтовують складення не долучено докази фіксації за допомогою відеозапису. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ним правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять доказів виклику для взяття на облік військовозобов`язаних та його вини у не взятті його на військовий облік військовозобов`язаних.

Окрім цього, 19.05.2024 року набув чинності Закон N3696-1X "Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. З урахуванням вищевикладеного, не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 2017 року, оскільки зміни до Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" та норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Таким чином, притягнення 26 червня 2024 року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач належного представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії постанови по справі про адміністративне правопорушення №853 від 26.06.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, відсутній військово-обліковий документ, невчасне надання військово-облікових даних, згідно постанови КМУ №1487, порушив вимоги закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст.3 ст.210-1 КУпАП №б/н від 24.06.2024 року вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, не має облікового документа, своїми діями чи бездіяльністю порушив вимоги Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", постанову КМУ №1487, ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Вважаючи протиправною зазначену постанову, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, будучи особою чоловічої статі у віці 31 років не пред`явив військово-обліковий документ на вимогу, що свідчить про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 р. № 3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався із 17.03.2014 р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 "Про часткову мобілізацію".

24.02.2022р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про затвердження указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Згідно із ч.6 ст.22 Закону № 3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги позивача щодо протиправності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної скарги вказує на наступне.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст.3 ст.210-1 КУпАП №б/н від 24.06.2024 року вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, не має облікового документа, своїми діями чи бездіяльністю порушив вимоги Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", постанову КМУ №1487, ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Натомість, у постанові №853 від 26.06.2024 вже зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, оскільки у нього відсутній військово-обліковий документ, невчасне надання військово-облікових даних, згідно постанови КМУ №1487.

Між тим, до матеріалів справи позивач надав витяг №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 24.05.2024, що якраз підтверджує вчасне надання військово-облікових даних.

Також апелянт наполягає на тому, що пред`явив військово-обліковий документ у додатку "Резерв+", а причиною складання вказаного протоколу слугував факт непогодження позивача з безпідставною зупинкою його автомобіля працівниками поліції та відмова працівників поліції надати будь-які пояснення що причин такої зупинки.

Колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, уповноваженого представника відповідач в судове засідання не направив, а також не надав відзиву на апеляційну скарги, чим би виконав свій обов`язок, передбачений вищевказаною нормою, на спростування викладених позивачем обставин.

Таким чином, колегія суддів констатує, що обставини та висновки відповідача, які слугували підставою для складання протоколу №б/н від 24.06.2024 відрізняються від фактичних підстав притягнення до адміністративної відповідальності згідно постанови №853 від 26.06.2024.

Наведена невідповідність підстав складання протоколу №б/н від 24.06.2024 та постанови №853 від 26.06.2024 свідчить про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

За результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, а тому позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в загальній сумі 1514 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №853 від 26.06.2024 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1514 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вижницького районного суду Чернівецької області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.