Справа № 280/10670/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

25 листопада 2024 року Справа № 280/10670/24 м. Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., перевіривши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 31.12.2022;

3) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням базового місяця - січень 2008 року;

4) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Підстави, визначені статтями 169, 170 КАС України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви та відмови у відкритті провадження у справі, відсутні.

До позовної заяви позивачем долучено клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що письмове повідомлення відповідача за вих.146/ф від 22.10.2024 про неналежну виплату грошового забезпечення надійшло 31.10.2024, тобто лише з моменту отримання відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_2 з`явилась можливість оскаржити її в судовому порядку, водночас подання позовної заяви відбулось у листопаді 2024 року, тобто, в межах тримісячного строку, установленого ч.2 ст.233 КЗпП України.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання, якою нормою закону слід керуватися при розгляді таких справ, Верховний Суд в постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, визначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати приписи статті 233 КЗпП України, які діяли на момент початку перебігу строку звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до частин першої та другої ст.233 КЗпП України (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби і непроведення з ним повного розрахунку при такому звільненні) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

При цьому, до вимог щодо заробітної плати, які виникли до 19 липня 2022 року, має бути застосована частина друга статті 233 КЗпП у редакції, чинній до 19 липня 2022 року.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, та від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21.

Спір у цій справі виник у зв`язку із неправильним, на думку позивача, нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 у період проходження ним служби у підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 20.03.2014 по 22.07.2023.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом в частині позовних вимог за період з 01.01.2016 до 19.07.2022 не застосовується.

Щодо позовних вимог за період з 20.07.2022 по 31.12.2022 суд зазначає, що відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Стаття 47 КЗпП України передбачає, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За положенням статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Тобто, вказаними нормами прямо передбачений обов`язок роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні.

Суд зазначає, що частина друга статті 233 КЗпП України визначає, що у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Судом встановлено, що на звернення позивача з питань нарахування грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 надано відповідь листом від 22.10.2024 № 146/ф, відповідно до якої позивача було повідомлено про механізм виплати індексації грошового забезпечення у спірний період.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Тобто, до моменту отримання листа відповідача, яким було повідомлено позивача про порядок обчислення індексації грошового забезпечення позивач не міг дізнатись про порушення своїх прав у цій частині (докази зворотного у матеріалах справи відсутні).

Отже, за наведеного вище правого регулювання, встановлені обставини справи, а саме: відсутність доказів надання позивачу у день його звільнення письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, та те, що про застосований при обрахуванні складових грошового забезпечення розмір прожиткового мінімуму позивач дізнався з листа відповідача від 22.10.2024, а до суду звернувся 13.11.2024 (тобто, в межах тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України), дають підстави для висновку, що позивачем не був пропущений строк звернення до суду з позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 31.12.2022.

Крім того, судом враховано рішення Європейського суду з прав людини у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, № 35787/03, п. 29, у яких зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.

При цьому, Європейський суд з прав людини провів межу між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Підстави, визначені статтями 169, 170 КАС України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви та відмови у відкритті провадження у справі, відсутні.

За приписами статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача відомостей про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2022.

Дослідивши матеріали позовної заяви, виходячи з встановленого статтею 9 КАС України принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та витребувати від відповідача докази, яких, на думку суду, не вистачає для з`ясування всіх обставин у справі.

Спір виник із публічно-правових відносин, у яких відповідач є суб`єктом владних повноважень.

Частинами першою, другою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Оскільки дана справа є справою незначної складності, то остання підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін в строк, передбачений статтею 258 КАС України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

Керуючись статтями 12, 80, 171, 243, 248, 257-262 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду залишити без задоволення.

Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Клопотання позивача про витребування доказів по справі задовольнити.

Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- докази проходження ОСОБА_1 військової служби у підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- відомості щодо нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячно) за період з 01.01.2016 по 31.12.2022 (в т.ч. із зазначенням усіх складових, у розрізі місяців);

- інформацію про те, який місяць було застосовано як базовий при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

- відомості про нараховану та виплачену ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 (якщо таке мало місце).

Витребувані судом докази надати до Запорізького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання копії цієї ухвали.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Справа розглядатиметься одноособово суддею Мінаєвою Катериною Володимирівною.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини першої статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Запропонувати:

відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву та документи на його обґрунтування протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами;

позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив;

відповідачу подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити учасникам справи, що до заяв по суті справи мають бути додані документи, що підтверджують надіслання таких заяв та доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Копію цієї ухвали направити учасникам справи, відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі Судова влада України, за якою учасники справи можуть отримати інформацію: http://adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя К.В.Мінаєва