Справа № 560/12727/24
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Житомирської митниці Державної митної служби України щодо нескладення та неподання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Житомирській області висновку про повернення надміру сплачених митних платежів у розмірі в сумі 105350,00 грн. за заявою ОСОБА_1 від 23.08.2024.

2. Зобов`язати Житомирську митницю Державної митної служби України підготувати висновки за відповідним платежем про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченого митного платежу в сумі 105350,00 грн. та подати їх для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби у Житомирській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він здійснив платіж, призначений як передоплата за митне оформлення транспортного засобу на рахунок Житомирської митниці 105350,00 грн. На звернення до відповідача із заявою про повернення помилково сплачених ним коштів за митне оформлення транспортного засобу (оскільки він є учасником бойових дій та відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства), відповідач надав відповідь, з якої вбачається протиправна бездіяльність щодо нескладення та неподання відповідачем Головному управлінню Державної казначейської служби України в Житомирській області висновку про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів у розмірі 105350,00 грн. Просить позов задовольнити.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих мотивів, що процедури реалізації норми пункту 18 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на яку посилається представник позивача у позовній заяві, спеціальним законодавством з питань митної справи станом на час митного оформлення автомобіля не було передбачено. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та наголосив, що відсутність на час оформлення митного платежу чіткого механізму їх реалізації не впливає на законне право ОСОБА_1 отримати ці пільги.

У поданих запереченнях на відповідь на відзив, відповідач зазначив, що жодних правових підстав для здійснення митного оформлення автомобіля із застосуванням пільг в оподаткуванні або для повернення ОСОБА_1 надміру сплачених при митному оформленні платежів у розмірі 105350,00 грн. за його заявою від 23.08.2024 у Житомирської митниці не було. Просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 06.09.2024 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що 13.06.2024 ОСОБА_1 здійснив платіж, призначений як "«*;350; передоплата за митне оформлення, ОСОБА_1 ", а саме, за митне оформлення транспортного засобу - автомобіля Audi A4 Premium Plus від 2013 року на рахунок Житомирської митниці 105350,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 13.06.2024.

01.07.2024 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію №UA101030/2024/006688 на товар: "Легковий автомобіль: марка AUDI, модель A4, номер кузова НОМЕР_1 , такий, що був у використанні, авто після ДТП, має пошкодження передньої частини".

Відповідно до даних, які зазначені в електронній митній декларації, автотранспортний засіб було ввезено на митну територію України перевізником ОСОБА_2 на ім`я отримувача громадянина ОСОБА_1 .

Після виконання всіх митних формальностей, електронна митна декларація від 01.07.2024 №UA101030/2024/006688 була оформлена. Електронна копія у відповідному форматі за допомогою АСМО направлена Декларанту.

23.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Державної митної служби України із заявою про повернення помилково сплачених ним коштів у розмірі 105350,00 грн., за митне оформлення транспортного засобу, оскільки він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 28.05.2015 та має право на пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно відповіді від 29.08.2024 №7.19-2/15-01/10/7023, відповідач повідомив, що станом на час митного оформлення Автомобіля за МД від 01.07.2024 №UA101030/2024/006688 законодавством з питань митної справи не було встановлено для учасників бойових дій жодних пільг щодо оподаткування при митному оформленні товарів та/або транспортних засобів.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 12 Закону №3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства;.

Так, відповідно до статті 277 Митного кодексу України (далі - МК України) об`єктами оподаткування митом є:

1) товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами;

2) товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України;

3) товари, транспортні засоби, що реалізуються відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно частини 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відповідні відомості.

Статтею 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Тарифні квоти у вигляді встановлення обсягів окремих товарів, призначених для ввезення на митну територію України у визначений період зі зниженням ставки ввізного мита, встановлюються окремими законами.

Забороняється знижувати ставки ввізного мита для окремих осіб і за окремими контрактами.

Статтею 282 МК України встановлено випадки, коли при ввезенні на митну територію України або вивезенні за її межі товари і транспортні засоби звільняються від оподаткування митом (податкові пільги).

Однак, зазначеною статтею МК України не передбачено звільнення від сплати мита транспортних засобів особистого користування, що ввозяться на митну територію України громадянами.

При цьому, випадки звільнення від оподаткування товарів та транспортних засобів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами визначено частиною 10 статті 374 МК України.

Зокрема, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами:

1) особисті речі, визначені статтею 370 цього Кодексу;

2) культурні цінності за кодами 9701 21 00 00, 9701 22 00 00, 9701 29 00 00, 9701 91 00 00, 9701 92 00 00, 9701 99 00 00, 9702 10 00 00, 9702 90 00 00, 9703 10 00 00, 9703 90 00 00, 9704 00 00 00, 9705 10 00 00, 9705 21 00 00, 9705 22 00 00, 9705 29 00 00, 9705 31 00 00, 9705 39 00 00, 9706 10 00 00, 9706 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, виготовлені 50 і більше років тому;

3) товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років:

а) товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування (крім товарів, що класифікуються за товарною позицією 8806 або одним із кодів 8903 21 00 00, 8903 22 90 00, 8903 23 90 00, 8903 32 90 00, 8903 33 90 00, 8903 99 99 00 згідно з УКТ ЗЕД);

б) транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні;

в) товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного повнолітнього громадянина) за умови одночасного ввезення з транспортними засобами особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД.

У разі пропуску внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили, хвороби або з інших поважних причин, що підтверджується відповідними документами, встановленого цим пунктом строку ввезення (пересилання) товарів на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами цей строк може бути продовжений відповідним митним органом, але не більш як до двох років з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні;

4) товари, що належать громадянам і переміщуються транзитом через митну територію України;

5) товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на користь резидента (у тому числі в кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД), у разі підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття. Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

6) товари, одержані громадянами-резидентами у вигляді нагород і призів на міжнародних змаганнях, конкурсах за межами митної території України (у тому числі не більше одного товару за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД), за умови документального підтвердження факту нагородження нотаріальними органами відповідної країни. Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

7) товари (включаючи транспортні засоби особистого користування), що були попередньо вивезені громадянами-резидентами за межі митної території України і зворотно ввозяться на митну територію України, за наявності відповідного підтвердження факту попереднього вивезення таких товарів;

8) транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами;

9) товари (крім транспортних засобів), які мають ознаки таких, що були у користуванні та призначені для власного облаштування житла і забезпечення життєдіяльності громадян, які перебували за кордоном у відрядженнях (на навчанні), за умови, що такі товари ввозяться (пересилаються) протягом шести місяців з дня повернення таких громадян в Україну після закінчення строку відрядження (навчання);

10) товари (крім транспортних засобів), які мають ознаки таких, що були у користуванні та призначені для власного облаштування житла і забезпечення життєдіяльності іноземних громадян, які за офіційним запрошенням прибувають у довготермінове відрядження в Україну, за умови, що такі товари ввозяться (пересилаються) безпосередньо таким громадянином в Україну на адресу свого тимчасового перебування протягом перших шести місяців його перебування в довготерміновому відрядженні в Україні під зобов`язання про їх зворотне вивезення;

12) пальне, що міститься у стандартних баках транспортного засобу особистого користування, та пальне, що міститься у переносній каністрі обсягом не більше 20 літрів, що переміщується разом із таким транспортним засобом.

Інших випадків звільнення від оподаткування митом при ввезенні (пересиланні) на митну територію України транспортних засобів безпосередньо громадянами не передбачено.

Суд зазначає, що пункт 18 статті 12 Закону України №3551-XII не свідчить про безумовне звільнення учасників бойових дій від сплати податків та митних платежів.

У спірному випадку норми Митного кодексу України та Податкового кодексу України є спеціальними нормами, які визначають перелік податків та зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, та підстави звільнення від сплати податків, зборів та митних платежів.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено звільнення від сплати митних платежів та від сплати податків при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів особистого користування, окрім випадків, визначених підпунктами б, в пункту 3 та пунктами 5-7 частини 10 статті 374 МК України, доводи позивача про наявність підстав для звільнення від їх сплати є безпідставними.

При цьому суд звертає увагу на те, що Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23.09.2021 по справі №2240/3024/18 та від 29.11.2021 по справі №200/12279/20-а зазначив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають унаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.

Як зазначалося вище, пунктом 18 статті 12 Закону №3551-ХІІ передбачено, що учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

При цьому, розмір та порядок надання пільг при митному оформленні товару встановлюється спеціальним законодавством з питань митної справи.

Як встановив суд, станом на час митного оформлення транспортного засобу за МД від 01.07.2024 №UA101030/2024/006688 законодавством з питань митної справи не було встановлено для учасників бойових дій жодних пільг щодо оподаткування при митному оформленні товарів та/або транспортних засобів.

Таким чином, процедури реалізації норми пункту 18 статті 12 Закону №3551-ХІІ спеціальним законодавством з питань митної справи станом на час митного оформлення транспортного засобу не було передбачено.

Отже, правових підстав для здійснення митного оформлення транспортного засобу із застосуванням пільг в оподаткуванні або для повернення ОСОБА_1 надміру сплачених при митному оформленні платежів у розмірі 105350,00 грн. за його заявою від 23.08.2024 у Житомирської митниці не було.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 листопада 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Житомирська митниця Державної митної служби України (вул. Перемоги, буд.25, м. Житомир, Житомирська область, 10003 , код ЄДРПОУ - 44005610)

Головуючий суддя В.В. Матущак