Справа № 580/7852/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року справа № 580/7852/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр» (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження (витяг) від 17.07.2024 № 920-рл прийняте ГУ ДПС у Черкаській області;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області видати товариству з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за заявою (вх.№ 14415/АП від 28.06.2024) за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач вказав, що у червні 2024 року товариство для отримання ліцензії подано до Головного управління заяву щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15. Однак, відповідач рішенням від 17.07.2024 № 920-рл відмовило у видачі такої ліцензії. Листом від 17.07.2024 відповідач повідомив, що товариство для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним разом із заявою додатково не подано акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства за адресою місця роздрібної торгівлі пальним. Крім того, відсутні відомості щодо власника майна, переданого в оренду товариству на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2, без наявності яких неможливо підтвердити його право на використання відповідного об`єкта. Позивач, не погоджуючись з такою відмовою, вказує, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження не роз`яснив чи належить АГЗП за вказаною адресою до стаціонарної модульної станції або є пересувною спорудою та, відповідно, чи потребувало її розміщення отримання дозволу на будівництво та подальше введення в експлуатацію. При цьому, вказує позивач, розміщений АГЗП за вказаною адресою, це автомобільний газозаправний пункт з резервуаром для зрідженого газу V=5,517 м3. Зазначає, що модульний автозаправник газу є назвою номенклатури готового виробу, де резервуар місткістю 10 м3 являється загальним показником ємності. Вказує, що зазначена АГЗП є цілісним наземним заводським виробом (модульного типу) з резервуаром для зрідженого газу V=5,517 м3 та для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, окрім вантажоопціонних при розміщенні на бетонному майданчику (бетонній плиті). Щодо посилання відповідача на відсутність відомостей щодо власника майна, переданого в оренду товариству на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2, позивач вказав, що до заяви додано, в тому числі, такі документи: договір оренди землі від 01.03.2019; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договір оренди № 2 від 01.02.2014 з актом прийому передачі нерухомого майна; договір № 10 купівлі -продажу від 10.12.2010, і саме з вказаних документів вбачаються відомості щодо власника майна, переданого в оренду позивачу. Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. З указаних підстав просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 25.09.2024, зазначив, що ГУ ДПС винесено розпорядження від 17.07.2024 № 920-рл про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивачу, у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для отримання ліценцій згідно з ст. 15 Закону № 481. З указаний підстав просив відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши доводи сторін, викладені у заявах по суті, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ТОВ «Автогазцентр» є юридичною особою () та згідно КВЕД 47.30 займається роздрібною торгівлею пальним.

28.06.2024 ТОВ «Автогазцентр» звернулося до Головного управління ДПС у Черкаській області із заявою щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця роздрібної торгівлі пальним: Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15.

До заяви позивач додав такі документи: дозвіл № 130.19.71; дозвіл № 129.19.71; платіжне доручення № 1954 від 28.06.2024; постанову № 357 від 24.02.2022; договір оренди землі від 01.03.2019; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договір оренди № 2 від 01.02.2014 з актом прийому передачі нерухомого майна; паспорт посудини зав.№ 1051; додаток Ю про реєстрацію об`єкту системи газопостачання за № 2420 від 05.02.2014 з актами в прийманні закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання; договір № 10 купівлі - продажу від 10.12.2010; постанову ВС від 21.11.2023 (справа № 580/7822/21).

Головне управління ДПС у Черкаській області розпорядженням (витяг) від 17.07.2024 № 920-рл «Про відмову у видачі ліцензії» відмовило позивачу у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за вказаною адресою у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для отримання ліценції згідно із ст. 15 Закону № 481.

Листом від 17.07.2024 № 15532/6/23-00-09-03-21 ГУ ДПС у Черкаській області повідомило ТОВ «Автогазцентр» про прийняте розпорядження від 17.07.2024 № 920-рл та зазначило, що товариство для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним разом із заявою додатково не подало акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства за вказаною вище адресою місця роздрібної торгівлі пальним. Крім того, відсутні відомості щодо власника майна, переданого в оренду товариству на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2, без наявності яких неможливо підтвердити його право на використання відповідного об`єкта.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок видачі та анулювання ліцензій на виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зокрема, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Таким чином, стаття 15 Закону №481/95-ВР визначає вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії. У цьому переліку, крім іншого, визначено документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, та акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

Єдина підстава для неподання акта готовності об`єкта передбачена частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та передбачає, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) можуть отримувати ліцензію, зокрема, на право роздрібної торгівлі пальним на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.

Інших виключень Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не передбачено.

Як встановив суд, для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивач у червні 2024 року подав до Головного управління ДПС у Черкаській області заяву, до якої додав: дозвіл № 130.19.71; дозвіл № 129.19.71; платіжне доручення № 1954 від 28.06.2024; постанову № 357 від 24.02.2022; договір оренди землі від 01.03.2019; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договір оренди № 2 від 01.02.2014 з актом прийому-передачі нерухомого майна; паспорт посудини зав.№ 1051; додаток Ю про реєстрацію об`єкту системи газопостачання за № 2420 від 05.02.2014 з актами в прийманні закінченого будівництвом об`єкту системи газопостачання; договір № 10 купівлі-продажу від 10.12.2010.

З огляду на відсутність акта вводу в експлуатацію АГЗС або акта готовності до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, за вказаною адресою, а також відомостей щодо власника майна, переданого в оренду товариству на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2, відповідач прийняв спірне розпорядження від 17.07.2024 № 920-рл «Про відмову у видачі ліценції».

Щодо правомірності прийняття податковим органом спірного розпорядження від 17.07.2024 № 920-рл «Про відмову у видачі ліценції» суд зазначає таке.

Щодо посилання відповідача на відсутність відомостей щодо власника майна, переданого в оренду товариству на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2, без наявності яких неможливо підтвердити його право на використання відповідного об`єкта, суд врахував таке.

Як встановив суд, товариство до заяви щодо видачі спірної ліценції додало, зокрема, договір оренди землі від 01.03.2019; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; договір оренди від 01.02.2014 № 2 та акт прийому-передачі нерухомого майна.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи договору оренди від 01.02.2014 № 2, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Городищенське САТП» та товариством з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр», майно, розташоване за адресою: м. Городище, вул. Далекосхідна, - асфальтово-бетонне покриття, площею 50,0 м. кв., передано в оренду ТОВ «Автогазцентр». Термін дії договору до 31.12.2014. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 10.6 Договору). Відповідно до акта прийому-передачі ТОВ «Автогазцентр» прийняло в користування асфальтово-бетонне покриття для стоянки автомобілів 50,0 м2. Згідно з договором оренди землі від 01.03.2019 Городищенська міська рада передало ТОВ «Городищенське САТП» в оренду земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в м. Городище, вул. Далекосхідна, 15, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1650. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 05.11.2020 зареєстровано право користування ТОВ «Городищенське САТП» на зазначену земельну ділянку.

Стаття 93 Земельного кодексу України передбачає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Втім, відповідно до договору оренди від 01.02.2014 № 2, укладеного між ТОВ «Городищенське САТП» та ТОВ «Автогазцентр», останньому передано в оренду майно, розташоване за адресою: м. Городище, вул. Далекосхідна, а саме асфальтово-бетонне покриття, площею 50,0 м. кв. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо власника майна, переданого в оренду позивачу на підставі договору оренди від 01.02.2014 № 2. Надані документи на підтвердження оренди земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:1650) не свідчать про підтвердження права ТОВ «Городищенське САТП» на використання об`єкта, а саме: асфальтово-бетонного покриття, площею 50,0 м. кв.

За вказаних обставин надані позивачем письмові докази щодо оренди земельної ділянки не підтверджують право ТОВ «Городищенське САТП» користуватись вказаним у договорі оренди від 01.02.2014 № 2 майном.

Щодо необхідності отримання документа про введення в експлуатацію АГЗП суд врахував правові позиції Верховного Суду з цього питання та зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.22 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» будівля - різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для життєдіяльності людей та виробництва продукції. Будівництво - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Споруда - штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, призначений для досягнення певних цілей.

Згідно додатку «Л» до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» склад основних даних і техніко-економічних показників об`єктів виробничого призначення та лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури передбачають найменування об`єкту будівництва, місце його розташування, вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення), проектна тривалість експлуатації, потужність об`єкта (річний випуск основної номенклатури продукції, місткість, пропускна спроможність, обсяг послуг, які надаються, та ін.).

Відповідно до ДБН В.1.1-7 «Автозаправні станції. основи проектування та будівництва» АЗС класифікуються за потужністю та технологічними рішеннями, зокрема, АГЗС Автозаправна станція зріджених вуглеводневих газів пропан-бутан з резервуарами від 20 м до 100 куб. м.

АГЗП автогазозаправний пункт зріджених газів з надземними резервуарами до 10 куб. м або з підземними до 20 куб. м.

Відповідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» до складу систем газопостачання входять, у тому числі: газонаповнювальні станції (далі ГНС) і пункти (далі ГНП), проміжні склади балонів (далі ПСБ), стаціонарні автомобільні газозаправочні станції (далі АГЗС) і пункти (далі АГЗП), резервуарні установки, групові та індивідуальні газобалонні установки (далі ГБУ ІГБУ), випарні та змішувальні установки ЗВГ.

АГЗС та АГЗП призначені для прийому, зберігання ЗВГ та заправки газобалонних автомобілів.

АГЗП підрозділяються на стаціонарні та тимчасові.

У складі стаціонарного АГЗП передбачаються:

резервуари для ЗВГ ємкістю до 10 м3, що установлюються надземно (без обвалування);

резервуари для ЗВГ ємкістю до 20 м3, що установлюються підземко;

приймальні та заправні колонки;

обладнання для перекачування газу;

операторну, туалет;

засоби пожежогасіння;

навіс із негорючих матеріалів над технологічним обладнанням;

систему електропостачання, КВП і А та захист від блискавки;

сітчасту огорожу із негорючих матеріалів.

У складі тимчасового АГЗП, що працює від автоцистерни з резервуаром, що не перевищує 10 м3, передбачають об`єкти, аналогічні для стаціонарних АГЗП, замінивши стаціонарні резервуари для ЗВГ на автоцистерну з резервуаром до 10м3.

Дозволяється встановлювати на АГЗП стаціонарні заправники газу заводського виготовлення, укомплектовані: резервуарами для газу загальним корисним об`ємом до 10 м3, насосами для перекачування газу, заправною колонкою, відповідними газопроводами та КВП.

Суд також врахував, що відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

небезпечна речовина - речовина або суміш речовин, що має хімічні, токсичні, вибухові, окислювальні, горючі властивості, безпосередня чи опосередкована дія якої може призвести до загибелі, гострих чи хронічних захворювань або отруєння людей чи до забруднення навколишнього природного середовища;

об`єкт підвищеної небезпеки - єдиний майновий комплекс підприємства, що включає будь-які будівлі, виробництва (цехи, відділення, виробничі дільниці), окреме обладнання та джерела небезпеки, розташовані в межах території такого об`єкта, який за результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу.

Згідно з частиною другою статті 39 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Відповідно до частин 1, 3, 8 статті 21 Закону України «Про охорону праці» виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці. Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 3, 9 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107, експлуатація машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - довготривалий період використання під час виробничого процесу машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки з урахуванням їх експлуатаційних характеристик. Застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - використання машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки за призначенням згідно з результатами оцінки їх відповідності вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Для одержання дозволу роботодавець, виробник або постачальник подає особисто, через уповноважену ним особу або надсилає поштою до територіального органу Держпраці чи адміністратора центру надання адміністративних послуг у паперовій формі або в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держпраці, заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додається: на виконання робіт підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки; на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо відповідності машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Згідно з пунктом 21, додатку 7 вищевказаного Порядку, виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 6, експлуатація (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 7, здійснюються роботодавцем, виробником або постачальником на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.

Перелік машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що експлуатуються (застосовуються) на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці: зокрема, обладнання та захисні системи, призначені для експлуатації (застосування) у потенційно вибухонебезпечному середовищі; парові та водогрійні котли теплопродуктивністю понад 0,1 МВт; устаткування, пов`язане з розподілом вибухопожежонебезпечних і небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».

Статтею 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що разом з заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним надається дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки є двома різними дозволами.

При цьому, суд врахував, що відповідно до дозволу Управління Держпраці у Черкаській області № 129.19.71 від 11.04.2019 щодо експлуатування устатковання підвищеної небезпеки строк його дії закінчився 11.04.2024. Згідно з дозволом Управління Держпраці у Черкаській області № 130.19.71 від 11.04.2019 щодо виконання роботи підвищеної небезпеки строк його дії закінчився 11.04.2024.

Отже, необхідність надання разом з заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, є обов`язковими документами, наявність яких повинна бути після закінчення будівництва об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, зокрема АГЗС/АГЗП.

Законодавець передбачив обов`язковість наявності документів, підтверджуючих закінчення будівництва, реконструкції чи іншого будівельного перетворення, безпечність експлуатації машин (устаткування), які видаються компетентними органами у сфері будівельного нагляду, адже діяльність АГЗС/АГЗП з використанням газу є сферою підвищеної небезпеки, тому до об`єктів зберігання та реалізації газу існують підвищені вимоги, зокрема щодо технічної безпеки.

Також законодавець передбачив, що суб`єкти, яким може бути надана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, повинні мати належно обладнану будівлю, споруду, які б відповідали технічним та безпековим умовам. Наявність норми про обов`язковість долучення до заяви акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів створює упевненість у дотриманні суб`єктом, який має бажання отримати ліцензію, технічних, безпекових умов.

Як встановив суд, позивач надав відповідачу дозвіл № 129.19.71 від 11.04.2019 на виконання робіт з підвищеної небезпеки: газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах; заповнення, злив балонів, цистерн та інших ємностей із стисненим зрідженим, вибухонебезпечним газом (пропан-бутан), а також дозвіл № 130.19.71 від 11.04.2019 на експлуатацію устатковання підвищеної небезпеки. Строки дії зазначених дозволів закінчилися.

Втім, указані дозволи свідчать, що АГЗП за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15, відноситься до об`єктів що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а отже відповідно до частини другої статті статті 39 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 340/3135/20, відповідно до якого правомірною є відмова у видачі ліцензії суб`єкту господарювання на роздрібну торгівлю пальним у разі неподання таким суб`єктом акта вводу в експлуатацію об`єкта, акта готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме стаціонарного заправного комплексу.

Щодо доводів позивача про те, що АГЗП є цілісним наземним заводським виробом (модульного типу) з резервуаром для зрідженого газу V=5,517 м3 та для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, окрім вантажоопціонних при розміщенні на бетонному майданчику (бетонній плиті), суд зазначає таке.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 21.08.2019 у справі № 823/1850/16, розміщення виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного заправника газом відноситься до будівельних робіт і потребує отримання дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Цей висновок застосований також у постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 802/1696/16-а, від 26.01.2021 у справі № 826/10130/18, від 20.04.2021 у справі № 817/1269/17, від 27.05.2021 у справі № 823/1955/16, від 23.11.2021 у справі № 280/2701/19 та від 08.06.2022 у справі № 340/3135/20.

Суд вважає, що АГЗП за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15, належить до стаціонарної модульної станції та, відповідно, її розміщення потребує отримання дозволу на будівництво та подальше введення в експлуатацію, позаяк в матеріалах справи відсутні докази на противагу цьому, та матеріалами справи не підтверджено, що АГЗП не належить до стаціонарної модульної станції.

При цьому, суд наголошує, що законодавець визначив обов`язок подання документів (щодо ведення в експлуатацію об`єкта) відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального.

Отже доводи позивача в цій частині є необгрунтованими.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ТОВ «Автогазцентр» не виконало вимоги щодо надання разом із заявою для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним необхідного пакету документів, що стало підставою для відмови відповідачем та винесення оскаржуваного розпорядження.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгрунтованими й задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО