Справа № 440/7405/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 р. Справа № 440/7405/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба) від 24.07.2024 року по справі № 440/7405/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Харківській області від 10.05.2024 № 00 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 з 06.05.2024 з пенсії по інвалідності за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 02.05.2024 № 1450/05-09, із врахуванням вже проведених виплат.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.05.2024 № 00.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обчислити (здійснити перерахунок) ОСОБА_1 пенсію за віком державного службовця з 06.05.2024 відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3273-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідці Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 02.05.2024 № 1450/05-09 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачу первинно пенсія була призначена з 2008 року згідно Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, а відтак положення пунктів 10 та 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (які стосуються саме збереження права на призначення пенсії) до спірних правовідносин (повторного призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу") застосуванню не підлягають. У заяві поданій до пенсійного органу позивач просила здійснити перерахунок пенсії державного службовця, надаючи нові довідки щодо заробітної плати. Однак позивач помилково не враховує, що проведення перерахунку пенсії державного службовця не передбачено законодавством. Оскільки позивачу вже призначена пенсія відповідно до Закону № 3723-ХІІ, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач не має. Також відповідач посилається на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 по справі № 523/9208/17, від 22.04.2021 у справі № 712/10182/17, від 03.11.2021 у справі № 373/2149/16-а.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції правильно встановив, що позивач до звернення із заявою від 06.05.2024 отримувала пенсію по інвалідності, а з 06.05.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, а тому з урахуванням положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 /а.с. 7-9/, та має право на пенсійне забезпечення згідно з чинним законодавством.

Позивач є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 0398068 /а.с. 24/ та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 26/.

06.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", обчислення якої здійснити з розрахунку 60% заробітної плати, зазначеної у довідці від 02.05.2024 № 1450/05-09 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації /а.с. 59-60/.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача з 06.05.2024 переведено на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" /а.с. 58, зі звороту/.

Проте, обчислення пенсії за віком здійснено без урахування заробітної плати, зазначеної у довідці Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 02.05.2024 №1450/05-09 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

При цьому рішенням ГУПФ України в Харківській області від 10.05.2024 № 00 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з огляду на недоцільність такого перерахунку /а.с. 32-33/.

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах державних службовців. Тому після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж. Встановив, що позивач із заявою від 06.05.2024 отримувала пенсію по інвалідності, а з 06.05.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до статті 37 № 3723-ХІІ, водночас відповідач протиправно не здійснив розрахунок пенсії з урахуванням довідки від 02.05.2024 № 1450/05-09 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи правовідносини, які виникли між позивачем та пенсійним органом в частині права позивача на переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", колегія суддів враховує наступне.

Так, 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), згідно з частиною другою Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, Рішенням № 00 від 10.05.2024 відповідач не відмовляв у переведенні позивача з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", відповідач відмовив у перерахунку пенсії відповідно до Закону України № 889-VIII "Про державну службу".

Як встановлено матеріалами справи, 09.08.2007 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності та призначено пенсію згідно Закону України "Про державну службу". Первинно пенсія була розрахована із заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000.

01.03.2021 ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Полтавській області з заявою про перехід із пенсії по інвалідності призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" та взяти до розрахунку 60% заробітної плати (посадовий оклад, ранг, вислуга років) згідно Довідки № 1450/05-09 від 02.05.2024. В заяві також вказала, що пенсія по віку їй не призначалась. /а.с.59 зворотній бік/

Рішенням № 00 від 10.05.2024, з 06.05.2024 було призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Водночас, пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" призначено з урахуванням середньої заробітної плати яка враховувалась при первинному призначенні пенсії по інвалідності 2-ї групи згідно Закону України "Про державну службу" - 2454,25 грн. (за період з 01.07.1995 по 30.06.2000) - пенсія призначена в розмірі 2361,00, що є меншим ніж розмір пенсії, який позивач отримувала з 01.03.2021 по інвалідності призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, в рамках розгляду даної справи, спірним є не відмова у переведенні позивача з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", як зазначає позивачка, спірним є врахування довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації № 1450/05-09 від 02.05.2024.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення позивачу перерахунку пенсії з урахуванням довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації № 1450/05-09 від 02.05.2024, колегія суддів зазначає таке.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-ХІІ.

Частина перша статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Статтею 90 Закону № 889-VIII, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців унормовано Законом № 1058-IV, за винятком урегулювання призначення пенсій особам, яких визначено в підпункті 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

Законом № 889 не встановлено права на індексацію та перерахунок пенсій особам, яким пенсії призначено на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, із дня набрання чинності Законом № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців унормовано Законом № 1058-IV як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII. Проте, цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Виходячи з того, що у зв`язку з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII скасовано статтю 37-1 Закону № 3723-XII щодо порядку та умов перерахунку пенсій державним службовцям, а Законом № 889-VIII не передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 3723-XII, тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії згідно зі статтею 37-1 Закону № 3723-XII.

Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Водночас, Конституційний Суд рішенням № 3-р/2022 від 23 грудня 2022 року визнав неконституційним підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Разом з тим, варто зазначити, що пунктом 2 рішення Конституційного Суду від 23.12.2022 № 3-р/2022 також встановлено, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Зважаючи на те, що як на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час вирішення справи судом апеляційної інстанції в Україні запроваджено та діє воєнний стан, то вказане рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 № 3-р/2022 не змінює нормативно-правого регулювання спірних правовідносин та не дає підстав для висновку щодо наявності у позивача підстав для проведення відповідачем перерахунку розміру його пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Отже, на даний час підпункт 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не втратив чинності, та підлягає застосуванню.

Тому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що станом на 10.05.2024 року (дата відмови у перерахунку пенсії) були відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії з врахуванням довідки № 1450/05-09 від 02.05.2024 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної.

Також, колегія суддів зазначає, що подана позивачем до відповідача довідка про складові заробітної плати № 1450/05-09 від 02.05.2024, видана Управлінням праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за № 180/30048 (далі Постанова №1-3).

Вказана довідка за зазначеною формою, згідно із пунктом 1 Постанови № 1-3, видається виключно для призначення пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Проте, позивачу уже була призначена пенсія відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, ще 09.08.2007 року.

Враховуючи викладене, у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням вказаної вище довідки від 02.05.2024 року.

Крім цього, у розглядуваній ситуації, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних гарантій повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

В іншому своєму рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України вказав, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Принцип щодо встановлення видів і розмірів соціальних послуг та виплат державою з урахуванням її фінансових можливостей закладений, зокрема, і в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22).

Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов`язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі „Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі „Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

З врахуванням наведених вище норм законодавства і фактичних обставин розглядуваної справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та не врахував норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Тому рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі № 440/7405/24 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов