Справа № 240/23270/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/23270/24

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., розглянувши позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся у суд з позовом про визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі відповідач) щодо не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у ВП№76446037 від 04 листопада 2024 року та зобов`язання прийняти таку постанову, а також визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 32000 грн у ВП №7646037 від 04 листопада 2024 року.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Так, відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як самопредставництво і представництво. При цьому особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (частина друга цієї статті).

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01 січня 2020 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що таку подано в порядку самопредставництва.

Відповідно до приписів частин 3 та 4 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Тим часом, позовна заява підписана тимчасово виконуючим обов`язкиначальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження повноважень якого надано копію витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 жовтня 2024 року.

Суд зауважує, що частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 названої правової норми копії документів уважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Під час перевірки копій документів, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 ороку № 55, Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкціями з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та іншими нормативно-правовими актами.

Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Як було зазначено Верховним Судом в ухвалі від 25 лютого 2020 року по справі №640/20104/18, копія довіреності, яка жодним чином не засвідчена, не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси.

Окрім того, у зазначеній ухвалі із посиланням на практику Верховного Суду в ухвалах від 12 березня 2019 року та від 15 квітня 2019 року по справі №201/11991/18 зазначено, що факсимільна копія, виготовлена за допомогою копіювально-розмножувальної техніки, не є належним доказом на підтвердження повноважень особи.

Як було зазначено вище, від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 позов підписано та подано ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

На підтвердження своїх повноважень на звернення до суду додано копію витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 жовтня 2024 року.

Поряд з цим суд акцентує увагу на тому, що вище наведений наказ жодним чином не засвідчений, тобто суд не може вважати такий документ належним підтвердженням повноважень на звернення до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, на який отримано відповідь №933106, що за кодом , який зазначено позивачем у позовній заяві, інформацію не знайдено.

Отже, суд не зміг самостійно пересвідчитись у наявності повноважень на звернення до суду в особи, яка підписала позовну заяву, а саме у ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі вищезазначеного, згідно із зазначеними вище приписами Кодексу адміністративного судочинства України суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис