Справа № 480/10184/24
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Осіпова О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій незаконними та протиправними, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Сумської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції , в якій просить:
1. Визнати дії Сумської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді відмови у вчиненні нотаріальної дії незаконними та протиправними.
2. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за номерами 288/02-31 від 30 січня 2024 року, 352/02-31 від 02 лютого 2024 року, 1429/02-31 від 25 квітня 2024 року скасувати як нікчемні правочини, що спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини, порушують публічний порядок та основний принцип чинного законодавства України - принцип верховенства права.
3. Зобов`язати Сумську міську державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії, прописані та акцептовані в документі «НАКАЗ №04/2024-н від 20 лютого 2024 року» - засвідчити справжність підпису на документі, проект якого отримано 25 квітня 2024 року, та подати його на апостиль до Мін`юсту.
4. Зобов`язати Сумську міську державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити в повному обсязі дії, прописані та акцептовані в документі «ІНДИВІДУАЛЬНИЙ АКТ (НАКАЗ) №03/2024-н від 13 лютого 2024 р.» - засвідчити вірність копії документів, що залишились не засвідчені, та подати всі засвідчені копії документів на апостиль до Мін`юсту.
5. Притягнути Сумську міську державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до передбаченої законом юридичної відповідальності за порушення правових норм перед державою, за невиконання покладених на нього публічних повноважень перед особою людини, що звернулася за допомогою і посягання на її права, моральної - перед суспільством за підрив довіри і престижу професії нотаріуса, та дисциплінарної - за порушення правил професійної етики.
Також просить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Міністрества юстиції України моральну шкоду у розмірі 111000,11 грн.
За правилами п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Тобто, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Як вбачається з матеріалів поданого позову, позивач не погоджується з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - засвідчення справжності підпису на поданому проекті документа.
За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюються в порядку іншого судочинства.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат», статтею 1 якого визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб`єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.
Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб`єкт приписує певну поведінку іншому суб`єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб`єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об`єктивно існуючі факти, права та обов`язки, які суб`єкти права покладають на себе за своїм бажанням.
У цьому випадку позивачем оскаржується відмова нотаріуса засвідчити справжність підпису на поданому нею проекті документі, а саме «акті-волевиявленні» про те, що вона згодна прийняти на свою користь права як третя особа у міжнародному договорі (Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р.), а також є автором і творцем об`єкта права інтелектуальної власності у вигляді імені.
Суд зазначає, що за певних обставин, наприклад, при виконанні функцій державного реєстратора, нотаріус може виступати як суб`єкт владних повноважень, але при вчиненні нотаріальних дій нотаріус владні управлінські функції він не здійснює.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Позовні вимоги, заявлені в межах цієї справи, фактично спрямована на відновлення прав позивача, як вона вважає, на ім`я та авторство відповідно до ст.15, ст.201, ст.423 ЦКУ та ст.14 Закону України «Про авторське право та суміжні права» та відшкодування шкоди, заподіяної нотаріусом за порушення таких прав.
Отже, кінцевою метою цього позову є захист права позивача на ім`я та авторство, однак вирішення такого питання та оцінка нотаріальних дій у межах приватно-правових відносин виходить за межі компетенції суду адміністративної юрисдикції, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
Оскільки існує невирішений спір щодо спадкових прав позивача, то оскарження рішення нотаріуса у межах цих правовідносин не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей надавати оцінку діям нотаріуса у випадках, коли нотаріус не реалізує владно-управлінські функції.
Такий спір, з урахуванням суб`єктного складу учасників справи, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
Тобто, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору цей спір випливає з приватно-правових відносин, а тому має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що цей позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної та матеріальної шкоди із визначенням відповідного способу такого відшкодування.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.
Враховуючи, що заявлені позивачем вимоги до відповідача не належать до вирішення публічно-правового спору, то вимога про стягнення моральної та матеріальної шкоди також не може бути розглянута адміністративним судом, оскільки вона підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п.1 ч.1ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі ч. 2 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
Згідно з ч. 4 ст.170 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження може бути оскаржено, а керуючись ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження суддя повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Роз`яснити позивачу право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали суду та позовну заяву з всіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя О.О. Осіпова