Справа № 140/8625/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8625/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії за віком; скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.03.2024 № 988 та зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії за віком з 07.01.2024, зарахувавши до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2000 по 31.12.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органом Пенсійного фонду позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. До страхового стажу не зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2000 по 31.12.2003. З такими діями органу Пенсійного фонду позивач не погоджується та посилаючись на наведені у позовній заяві нормативні акти вказує на те, що період зайняття нею підприємни цькою діяльністю зі сплатою фіксованого податку з 01.01.2000 по 31.12.2003 (04 р. 00 міс.) підтве рджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.08.1995 та довід кою ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2024, а тому підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

З врахуванням наведеного вважає, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії набула право на призначення пенсії по віку та просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 27).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 30-32) позовні вимоги заперечив та зазначив, що положеннями статті 21 Закону № 1058-ІV визначено персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Відтак, на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. На виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 Постанови №794). З урахуванням зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим.

За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди сплати фіксованого податку з 10.01.2000 по 31.12.2003 у зв`язку з перетинами періодів сплати, які зазначені в довідці № 290/03-20-24-05-06 від 04.03.2024, виданій ГУ ДПС у Волинській області. Даний період потребує уточнення. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії за віком та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 23 роки 6 місяців 27 днів (на право як підприємець (внески) П.3.1 (ПП ЗУ № 1058) становить 29 років 6 місяців 9 днів). Тому, ГУ ПФУ в Рівненській області правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 31 рік.

З врахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.03.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

21.03.2024 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення № 88 про відмову в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 31 рік. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, страховий стаж особи становить 23 роки 6 місяців 27 днів (на право як підприємець (внески) П.3.1 (ПП ЗУ № 1058) становить 29 років 6 місяців 9 днів). За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди сплати фіксованого податку з 10.01.2000 по 31.12.2003 у зв`язку з перетинанням періодів сплати, які зазначені в довідці ГУ ДПС у Волинській області № 290/03-20-24-05-06 від 04.03.2024. Даний період потребує уточнення.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV, тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, з вищезазначеного слідує, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Зі змісту рішення відповідача №88 від 21.03.2024 слідує, що за доданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 6 місяців 27 днів (на право як підприємець (внески) П.3.1 (ПП ЗУ № 1058) становить 29 років 6 місяців 9 днів).

Проте, відповідачем не зараховано періоди підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003 відповідно до довідки ГУ ДПС у Волинській області № 290/03-20-24-05-06 від 04.03.2024, у зв`язку з перетинанням періодів сплати, зазначених у вказаній довідці.

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту б статті 3 Закону № 1788, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;

Згідно зі статтею 56 Закону № 1788 до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі - підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 частини 3-1 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Аналізуючи наведені норми права суд зазначає, що періоди провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, період здійснення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року враховується до страхового стажу на підставі довідки про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності за умови наявності інформації про перебування особи, що звертається за призначенням пенсії, на спрощеній системі оподаткування або із застосуванням фіксованого податку.

Судом встановлено, що позивач з 09.08.1995 зареєстрована та здійснювала діяльність як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 , яке видане Виконавчим комітетом Ковельської міської ради Волинської області та свідоцтво про державну реєстрацію підприємця від 07.07.1997, що видане Ковельським міськвиконкомом (а.с. 7-8).

Довідкою від 04.03.2024 № 290/03-20-24-05-06, що видана ГУ ДПС у Волинській області підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Ковельській ДПІ, як суб`єкт підприємницької діяльності з 09.08.1995 по 03.01.2017. Зокрема, у спірний період з 01.01.2001 по 31.12.2003 перебувала на загальній системі оподаткування із застосуванням фіксованого податку. Валовий дохід згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи за 2000 рік становить 3000 грн, за 2001 рік 1200 грн, за 2002 рік 800 грн та за 2003 рік 3600 грн. Фіксований податок сплачувала у такі періоди: з 10.01.2000 по 08.03.2000, з 10.03.2000 по 08.04.2000, з 10.04.2000 по 09.05.2000, з 12.05.2000 по 08.03.2000, з 10.03.2000 по 08.04.2000, з 10.04.2000 по 09.05.2000, з 12.05.2000 по 10.07.2000, з 12.07.2000 по 09.10.2000, з 11.10.2000 по 09.11.2000, з 12.01.2000 по 11.07.2000, з 13.07.2000 по 31.12.2003 (а.с. 9-10).

Отже дана довідка підтверджує здійснення підприємницької діяльності позивачем про перебування позивача на податковому обліку на загальній системі оподаткування та про сплату фіксованого податку у період з 10.01.2000 по 31.12.2003.

Щодо твердження відповідача про те, що даний період потребує уточненню, оскільки у довідці, виданій ГУ ДПС у Волинській області 04.03.2024 № 290/03-20-24-05-06, перетинаються періоди сплати фіксованого податку з 10.01.2000 по 31.12.2003, то суд його до уваги не приймає, з огляду на наступне.

З 06.09.1996 набрала чинності Інструкція про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 11-1 від 06.09.96 (далі - Інструкція №11-1, чинна у період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003).

Відповідно до п. 2.7 Інструкції №11-1 платниками обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду є, зокрема, громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, приватні нотаріуси.

Пунктом 4.7 Інструкції №11-1 передбачено, що тариф обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду для платників, зазначених у п. 2.7 цієї Інструкції у розмірі 32 відсотки від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 7.2 Інструкції № 11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п. 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Згідно з пунктом 18.4 Інструкції № 11-1 платники внесків, зазначені в пп. 2.2, 2.3, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Пунктом 19 Інструкції № 11-1 визначено відповідальність платників внесків.

Відповідно до пункту 17.1 контроль за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків, інших платежів, а також витрачанням коштів Пенсійного фонду здійснюється органами Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 7.7 Інструкції № 11-1 орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток № 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Таким чином, у період з 06.09.1996 сплата внесків до Пенсійного фонду була обов`язковою в тому числі для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність та не використовують працю найманих працівників. За порушення порядку сплати внесків до Пенсійного фонду Інструкцією № 11-1 передбачено відповідальність.

При цьому обов`язки щодо видачі довідки згідно з додатком № 4, контролю за правильним нарахуванням, своєчасним і повним перерахуванням та надходженням внесків покладався на органи Пенсійного фонду України.

З урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у спірний період з 10.01.2000 по 31.12.2003, суд дійшов висновку про те, що відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком № 4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України.

При цьому обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачем внесків до Пенсійного фонду України покладається на відповідача.

Отже, під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 10.01.2000 по 31.12.2003 відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Водночас, відповідач не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України у період з 10.01.2000 по 31.12.2003, зокрема, звіти форми № 4-ПФ передбачені Інструкцією № 5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції № 11-1, облікові дані про наявність у позивача недоїмки або інші письмові докази щодо сплати страхових внесків за вказаний період.

Отже, підсумовуючи вищевказане суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003.

З огляду на наведене нормативно-правове регулювання, за наявності довідки ГУ ДПС у Волинській області від 04.03.2024 № 290/03-20-24-05-06, а також відсутності інформації про заборгованість позивача за платежами до Пенсійного фонду України, приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 10.01.2000 по 31.12.2003.

Що стосується періоду, що підлягає зарахуванню, то суд вказує на наступне.

Позивач у позовній заяві стверджує, що до страхового стажу має бути зарахований період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2000.

Однак, суд зазначає, що як слідує з оскаржуваного рішення, відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю починаючи з 10.01.2000 (а.с.5). Тому, враховуючи вищевказане, зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період саме починаючи з 10.01.2000, а не з 01.01.2000 як зазначала позивач.

Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Також позивач у позовній заяві просить визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 21.03.2024 № 88 про відмову в призначенні пенсії.

З цього приводу суд вказує, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком та незарахування спірного періоду роботи була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 21.03.2024 № 88, якому суд дав належну оцінку. У даному випадку, саме це є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) про відмову в призначенні пенсії за віком, яке суд визнав протиправним та скасував.

Суд при вирішенні даного спору зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду судом не потребує в подальшому визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії. Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Підсумовуючи, встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 21.03.2024 № 88 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію з огляду на дотримання нею усіх умов встановлених законом, адже за умови зарахування страхового стажу роботи, стажу позивача буде достатньо для призначення їй пенсії та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо дати з якої слід призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнула 60 років 06.01.2024, а її звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 13.03.2024, тобто в межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 07.01.2024 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області необхідно стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 605,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 11.08.2024 (а.с. 3).

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.03.2024 №88 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 10.01.2000 по 31.12.2003 та призначити пенсію по віку з 07.01.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ).

Суддя Р.С. Денисюк