Справа № 160/23859/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
02.09.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що досягнувши 55-річного віку, позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, оскарженим рішенням відповідача-2 позивачу протиправно відмовлено у призначенні цього виду пенсії, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку. Позивач зауважує, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) підтверджує необхідність зниження пенсійного віку на 5 років для призначення позивачу пенсії. Крім того, позивачем зазначено, що відповідачем-2 не враховано довідки про місце проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю. На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
06.09.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що згідно наданих документів тривалість проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993, яка є достатньою для призначення пенсії не підтверджено. Таким чином відповідач-2 наголошує, що не підтверджено постійне проживання позивача не менше 4 років у зоні посиленого радіологічного контролю станом 01.01.1993 року, що є однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі зазначеного, відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
31.07.2024 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подана заява про призначення пенсії за віком із заниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону №796-XII разом з відповідними документами.
В даному рішенні також зазначено, що вік заявника становить 55 років, страховий стаж 33 років 01 місяці 21 день та проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не підтверджено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року (далі по тексту - Закон №796-XII).
Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
За приписами абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).
Згідно з ч.3 ст.55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою зменшення пенсійного віку є наявність факту проживання та (або) праці особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років до 1 січня 1993 року.
Тобто, для зниження пенсійного віку на 5 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні посиленого радіологічного контролю; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити, чи 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.
Як встановлено судом, позивачем на підтвердження віднесення особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років надано посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.11.1993.
Також суд зазначає, що в силу вимог п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Отже з наданих при зверненні до пенсійного органу документів вбачається факт проживання або відпрацювання у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року.
Суд зазначає, що позивач просить призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку до 55 років.
Отже, при зниженні пенсійного віку до 55 років особа повинна була прожити чи постійно пропрацювати у зоні посиленого радіологічного контролю 11 років, виходячи з наступного розрахунку: 2 роки (зниження за проживання станом на 01.01.1993 тривалістю не менше 4 років) + 9 років (додатково 1 рік за 3 роки проживання, тобто 3 роки * 3).
При цьому документів, з яких вбачається проживання позивачем в даній зоні 11 років не надано ані до суду, ані до пенсійного органу.
Суду надано посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.11.1993, що підтверджує факт проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 та є підставою для зниження пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України №1058-IV на 2 роки, тобто з 60 років до 58 років.
Для подальшого пониження пенсійного віку необхідно встановити факт проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю ще не менше 9 років, виходячи з розрахунку: за 3 роки проживання зниження пенсійного віку на 1 рік.
З наданої суду довідки №439/796 від 21.02.1992 вбачається, що станом на дату її видачі позивач постійно проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю, при цьому без зазначення конкретних періодів.
Дана довідка видана для підтвердження права особи, для визнання її потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, в результаті чого позивач отримав досліджене судом посвідчення НОМЕР_2 від 15.11.1993.
Судом також досліджено довідку Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 01.08.2024 №13.03-01/1159, відповідно до якої позивач по 07.07.1998 проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю, при цьому дата реєстрації місця проживання в цій зоні відсутня.
Таким чином з наданих суду доказів неможливо встановити, що позивач, окрім 4 років проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю (що підтверджено судом з посвідчення НОМЕР_2 від 15.11.1993) проживала ще 9 років.
З приводу дослідженої судом довідки від 01.08.2024 №13.03-01/1159 слід також наголосити, що вона не містить початкової дати реєстрації місця проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а лише кінцеву 07.07.1998.
Як вже встановлено судом з посвідчення позивач станом на 01.01.1993 проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю 4 роки.
Якщо позивач з 01.01.1993 року продовжила проживати в цій зоні і проживала до 07.07.1998, то термін такого проживання з 01.01.1993 по 07.07.1998 становить 5 років 7 місяців 7 днів.
Відтак, 5 років 7 місяців 7 днів та 4 роки проживання відповідно до посвідчення становить 9 років 7 місяців 7 днів, що в свою чергу є недостатнім для зниження пенсійного віку позивача на 5 років, до 55 років.
Отже, враховуючи ненадання позивача до пенсійного органу документів, з яких вбачалося б проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю 11 років, суд доходить висновку, що пенсійним органом правомірно не призначено позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку до 55 років.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 05.11.2024.

Суддя О.В. Царікова