Справа № 240/21937/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/21937/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області ЦМУМЮ про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 23.08.2024 ВП № 74305136 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що рішення суду у справі № 240/789/21 було ним виконано у повній відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, ОСОБА_1 (як спадкоємець) не наділена правом вимагати здійснення перерахунку пенсії померлої ОСОБА_2 , адже таке право належало саме останній і ніяких дій щодо незгоди з проведеним пенсійним органом перерахунком нею не вчинялось. Вжиті ж державним виконавцем дії не свідчать про належну перевірку виконання судового рішення, оскільки він неправильно встановив фактичні обставини справи, ретельно не дослідив наявні докази та дав їм неправильну оцінку, в результаті чого прийняв незаконну та необґрунтовану постанову.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач стверджує, що під час перевірки стану виконання боржником (позивачем у даній справі) рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі № 240/789/21 ним було з`ясовано, що останнє у повному обсязі та належним чином не виконано, у зв`язку із чим і було прийнято оскаржувану постанову, яку вважає законною та такою, що відповідає вимогам закону.

Присутній в засіданні суду представник позивача надав усні пояснення по справі, підтримавши позовні вимоги.

Згідно з протокольною ухвалою суду подальший розгляд справи здійснюється в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі № 240/789/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII), що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання вказаного судового рішення 09.08.2023 було видано виконавчий лист.

Ухвалою суду від 26.12.2023 у справі № 240/789/21 замінено сторону у виконавчому провадженні при виконанні виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника ОСОБА_1 .

29.02.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74305136 з виконання вищевказаного виконавчого листа, в який стягувачем зазначено ОСОБА_1 , та надано боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Листом від 09.04.2024 позивач (боржник) повідомив державного виконавця, що на виконання рішення суду за період з 17.07.2018 по 31.05.2021 ОСОБА_2 проведено нарахування підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII, в розмірі 121521,16 грн. і її виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

З вказаного листа та наведеного у ньому розрахунку вбачається, що місячний розмір нарахованого на виконання рішення суду підвищення складає 3524 грн. (1762 грн. х 2), тобто два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2018 року, а не дві мінімальні заробітні плати (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), у зв`язку із чим здійснені пенсійним органом нарахування підвищення до пенсії за період з 17.07.2018 по 31.05.2021, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн.) не можна вважати належним та правильним виконанням рішення суду у справі № 240/789/21.

За таких обставин, державний виконавець направив позивачу вимогу від 26.04.2024 № 37691 про виконання рішення суду та здійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Однак пенсійним органом підвищення до пенсії на виконання рішення суду в належному розмірі та у встановлений у вимозі строк нараховане не було, що підтверджується його листом від 06.05.2024.

Державний виконавець 23.05.2024 прийняв постанову ВП № 74305136 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

Зазначена постанова була оскаржена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в судовому порядку й рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024, у справі № 240/10624/24 в задоволенні позову було відмовлено.

Також, на підставі постанови державного виконавця від 23.08.2024 ВП № 74305136 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області застосовано штраф у розмірі 10200,00 грн. за невиконання в повному обсязі рішення суду без поважних причин.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1404-VIIІ).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічним чином питання виконання судових рішень, окрім Закону України "Про виконавче провадження", визначено також й в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення протягом визначеного частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII строку, проте не зробив цього.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що позивач, маючи реальну можливість нараховувати на виконання рішення суду стягувачу підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), без поважних причин цього не робив, а відтак у відповідача були законні підстави для прийняття спірної постанови.

За змістом частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Врахувавши все наведене вище в сукупності, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення на відповідність приписам частини 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що воно прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про його скасування відсутні.

З огляду на викладене та беручи до уваги положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області ЦМУМЮ (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко