Справа № 752/22591/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 752/22591/21

адміністративне провадження № К/990/43038/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі № 752/22591/21 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання права на виключення квартири з числа службових та зобов`язання вчення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Служби безпеки України, в якому просив:

визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення ОСОБА_1 та його сім`ї постійним житлом;

зобов`язати Службу безпеки України подати до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації клопотання про виключення із складу службових житлових приміщень квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задоволено.

11.11.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла надійшла касаційна скарга Служби безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі № 752/22591/21 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання права на виключення квартири з числа службових та зобов`язання вчення дій.

Скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі № 752/22591/21 з направленням справи на новий розгляд.

Вважає, що має право на касаційне оскарження у цій справі, оскільки:

справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на неврегульованість спеціальним законодавством надання військовослужбовцям житла для постійного проживання, які до 01.01.2005 вже були забезпечені таким житлом, а також відсутність висновків Верховного Суду з приводу даного спірного питання;

справа має виняткове значення для Служби безпеки України, у складі якого проходить службу велика кількість військовослужбовців, які не забезпечені ані постійним, ані службовим житловим, а у разі неврегульованості цього питання та відсутності висновку Верховного Суду з цього питання, їхні права на житло можуть бути порушені, як і порушені принципи рівності та справедливості. Аналогічно таке ж саме виняткове значення має питання і для інших військовослужбовців, на яких поширюється дія Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII;

справа становить значний суспільний інтерес, оскільки неправильний підхід до розуміння обов`язку держави забезпечувати військовослужбовців (категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального захисту) житлом для постійного проживання, які до 01.01.2005 вже були забезпечені державною таким житлом може призвести до безпідставного фінансового навантаження в умовах воєнного стану на Державний бюджет України, формування та здійснення видатків з якого на будівництво/закупівлю житла для військовослужбовців становить предмет суспільного інтересу для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, зважаючи на триваючий в державі воєнний стан.

Також, підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

А надання Верховним Судом висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сприятиме єдності та одностайності формування правозастосовної практики, попередить виникнення великої кількості аналогічних спорів у подальшому

Перевіривши матеріали касаційної скарги та зазначені підстави касаційного оскарження, суд приходить до наступного висновку.

Так, у цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на значну кількість спорів.

Втім скаржник такого обґрунтування в касаційній скарзі не навів.

Також у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Так, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Суд відхиляє покликання скаржника, що судом апеляційної інстанції було прийнято рішення у цій справі без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 569/6924/18 з огляду на наступне.

Так, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

В той же час, зазначена скаржником постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 569/6924/18 ухвалена за інших фактичних обставин.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі № 752/22591/21 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання права на виключення квартири з числа службових та зобов`язання вчення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа