Справа № 160/11476/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м.Дніпросправа № 160/11476/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 160/11476/24 (суддя Златін С.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-2) № 33 від 21.02.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлого годувальника ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 період роботи з квітня 2004 року по грудень 2014 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 12.02.2024 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлого годувальника ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідачами було протиправно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з підстав незарахування ОСОБА_3 10-ти років страхового стажу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 33 від 21.02.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлого годувальника ОСОБА_3 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 період роботи з 27.11.2000 по 22.04.2002, з 22.04.2002 по 27.12.2014;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 12.02.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлого годувальника ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної відповідач-2 зазначає, що згідно наданих документів страховий стаж годувальника становить 05 років 06 місяців 04 дні. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності: віком від 43 років до досягнення особою 45 років включно, стаж роботи повинен становити - 10 років. Вказує, що до страхового стажу та заробітної плати померлого годувальника не зараховано: 1) період служби в Авдіївському МВ УМВС України в Донецькій області згідно з довідками про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 03.02.2024 № 20-24 з 22.04.2002 по 27.12.2014, надані в середніх розмірах по займаній посаді, оскільки довідки не підпадають під дію Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 919 (зі змінами) про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату; 2) період служби з 27.11.2000 по 22.04.2002 в управлінні МВС України в Житомирській області, оскільки довідка про грошове забезпечення відповідно до Постанови № 3-1 не надавалася. У зв`язку з тим, що у померлого годувальника недостатньо необхідного страхового стажу у позивача відсутнє право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач та відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у позивача в шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть від 17.07.2023 серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 .

Звернення розглядалося за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 21.02.2024 за № 33 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю у годувальника 10 років страхового стажу.

В рішенні додатково зазначено, що годувальник ОСОБА_3 пенсію не отримував. Згідно наданих документів страховий стаж годувальника становить 05 років 06 місяців 04 дні. До страхового стажу та заробітної плати померлого годувальника не зараховано: - період служби в Авдіївському МВ УМВС України в Донецькій області згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 03.02.2024 №№ 20-24 з 22.04.2002 по 27.12.2014, надані в середніх розмірах по займаній посаді, оскільки довідки не підпадають під дію Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 919 (зі змінами) про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначена пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату; - період служби в управлінні МВС України в Житомирській області з 27.11.2000 по 22.04.2002, оскільки довідка про грошове забезпечення відповідно до Постанови № 3-1 не надавалася.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача-2, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших передбачених джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №.

Відповідно до ч. 3 ст.4 Закону України №1058-ІV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 Закону України №1058-ІV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ст.8 Закон України №1058-ІV, передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно ч.3 ст.36 Закону України №1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно до ч.1 ст.38 Закону України №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 ст.36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону - довічно.

Як вбачається зі спірного рішення, пенсійним органом не було враховано період служби в Авдіївському МВ УМВС України в Донецькій області згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 03.02.2024 №№ 20-24 з 22.04.2002 по 27.12.2014, надані в середніх розмірах по займаній посаді, оскільки довідки не підпадають під дію Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 919 (зі змінами) про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначена пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату; - період служби в управлінні МВС України в Житомирській області з 27.11.2000 по 22.04.2002, оскільки довідка про грошове забезпечення відповідно до Постанови № 3-1 не надавалася.

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таке поняття як «страховий стаж» є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у статті 36 Закону України №1058-ІV.

Таким чином, законодавець чітко розрізняє ці поняття і встановлює відповідні умови для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Матеріали справи містять уточнюючі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплату страхових внесків за померлого годувальника від 03.02.2024 №20, №21, №22, №23, №24, які підтверджують сплату страхових внесків за період з 22.04.2002 по 17.12.2014.

Верховний Суд України у постанові у справі № 341/460/17 від 09.10.2020 зробив висновок, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи».

Колегія суддів зазначає, що відповідачами не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-2 рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку втратою годувальника, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами.

Слід звернути увагу, що страховий стаж ОСОБА_3 період роботи з 27.11.2000 по 22.04.2002 та з 22.04.2002 по 27.12.2014 також підтверджується довідкою Головного управлінні Національної поліції в Житомирській області та листом ГУ МВС України в Донецькій області, які були додані відповідачем-2 до відзиву на позовну заяву.

З урахуванням зазначених обставин оскаржене рішення відповідача-2 підлягало скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідачі не заперечували з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Позивач не скориталась своїм правом на оскарженння рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі № 160/11476/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак