Справа № 539/3863/24
Суддя: Пилипчук М. М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3863/24
Провадження № 2-а/539/44/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

представника позивача адвоката Антіховича В. В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 був затриманий працівником поліції та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . По прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками вказаного центру комплектування та соціальної підтримки складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. При складанні протоколу позивачу повідомлено, що притягнення його до відповідальності відбувається у зв`язку з неявкою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки по раніше врученим повісткам.

ОСОБА_1 через свого представника 12 вересня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання відповідних документів щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Представник позивача 17 вересня 2024 року отримав копії протоколу № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року та постанову № 972 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) від 04 вересня 2024 року. Після ознайомлення з вказаними протоколом та постановою ОСОБА_1 дізнався, що стягнення на нього було накладено саме за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з неявкою по повістці та не уточненням військово-облікових даних у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року.

Позивач не погоджується з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та вважає винесення постанови необґрунтованим, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Позивач повідомляв представників ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він 24 липня 2018 року був виключений з військового обліку на підставі підпункту 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (дана обставина підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 19 червня 1995 року), у зв`язку з чим не мав обов`язку з`являтися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки на той момент не мав статусу військовозобов`язаного. Лише 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 був поновлений на обліку військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 (дана обставина підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16 вересня 2024 року № 7/6672).

Також позивач повідомив, що він не підлягає мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», у зв`язку з наявністю в нього інвалідності, про що має намір звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (10 вересня 2024 року така заява про надання відстрочки подана до ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Проте працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 при складанні протоколу залишили поза увагою вказані доводи позивача.

Спірна постанова та попередньо складений протокол не були вручені позивачу, під час складення протоколу та винесення спірної постанови не враховано пояснення позивача, що мають важливе значення для розгляду справи.

Складений щодо позивача протокол та постанова про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам статті 256 КУпАП, оскільки на час порушення був відсутній суб`єкт правопорушення. ОСОБА_1 до 05 вересня 2024 року був виключений з військового обліку та не підпадав під категорію військовозобов`язаних.

Лише після доставлення працівником поліції позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 повторно поставлено на військовий облік та направлено на проходження військово-лікарської комісії та вилучено військовий квиток позивача. На час складення протоколу та постанови ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку та не мав статусу військовозобов`язаного, тому на нього не поширювався обов`язок щодо оновлення даних та явці по повістці.

Протокол та постанова про адміністративне правопорушення не можуть визнаватися належними, допустимими, достовірними доказами і такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» і які свідчать про беззастережну винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Інші докази, які беззаперечно доводять винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відсутні.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1 211,20 грн, покласти на відповідача.

Рух справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2024 року справу передано судді Пилипчуку М. М.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 10 жовтня 2024 року.

У зв`язку з неявкою учасників процесу у судове засідання 10 жовтня 2024 року, враховуючи клопотання представника позивача про відкладення судового засідання на іншу дату, розгляд справи відкладено на 21 жовтня 2024 року.

21 жовтня 2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява.

21 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 07 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, надіслано останньому уточнену реакцію позовної заяви та надано строк для подання відзиву.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відкладено судовий розгляд справи на 26 листопада 2024 року.

07 листопада 2024 року до суду подано витребувані матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме: копію протоколу про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року № 972, копію постанови по справі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року № 972, копію звернення щодо доставлення військовозобов`язаних від 03 вересня 2024 року № 7/6477/8, копію розписки про отримання повістки № 2352, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0072148, копію паспорта громадянина України.

Крім того, відповідач 07 листопада 2024 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 та відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що згідно з розпискою ОСОБА_1 23 серпня 2024 року отримав повістку № 2352 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08.00 год 24 серпня 2024 року.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 03 вересня 2024 року подав начальнику Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області звернення № 7/6477/8 щодо доставлення військовозобов`язаних, зокрема і ОСОБА_1 , до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року, складеного начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , 04 вересня 2024 року о 12.50 год був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній перебував у розшуку, оскільки не з`явився по повістці та не уточнив свої військово-облікової дані протягом 60 днів відповідно до Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі Закон № 3633-IX), чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX (громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані). Правопорушення вчинено в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 год 04 вересня 2024 року. У протоколі містяться підписи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема у графах щодо роз`яснення прав, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також щодо отримання другого протоколу. Протокол підписаний особою, яка його склала.

Згідно з постановою № 972 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 04 вересня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 04 вересня 2024 року о 12.50 год був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній перебував у розшуку, оскільки не з`явився по повістці та не уточнив свої військово-облікової дані протягом 60 днів відповідно до Закону 3633-IX, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX (громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані). Правопорушення вчинено в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, частиною третьою статті 210-1 КУпАП, на останнього накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Під текстом постанови «копію постанови від 04 вересня 2024 року № 972 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав(ла) 04 вересня 2024 року» мітиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У військовому квитку ОСОБА_1 від 19 липня 1995 року серії НОМЕР_1 на 24 сторінці міститься запис про те, що він виключений з військового обліку військовозобов`язаних згідно з підпунктом 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а на сторінці 26 у графі «знятий з обліку» міститься запис про те, що знятий з обліку військовозобов`язаних 24 липня 2018 року.

ОСОБА_1 10 вересня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив надати відстрочку та оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він є інвалідом третьої групи, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 11 червня 2019 року серії АВ № 0072148.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 11 червня 2016 року серії АВ № 0072148 ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2021 року, дата чергового переогляду квітень 2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки та оформленні довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За результатом розгляду адвокатського запиту від 12 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь, відповідно до якої з 24 липня 2018 року ОСОБА_1 був знятий з обліку військовозобов`язаних за підпунктом 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, а саме підпункту 2 пункту 2, з 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 був поновлений на обліку військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

За змістом Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

За правилами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Так, відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач вказував, що на час складення протоколу та винесення постанови він не перебував на військовому обліку та не мав статусу військовозобов`язаного, тому на нього не поширювався обов`язок щодо оновлення даних та явці по повістці. Подібні за змістом доводи викладені представником позивача у судовому засіданні.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина дев`ята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду (частина перша статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час виключення позивача з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції.

Так, відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Тобто, новою редакцією частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено таку підставу виключення з військового обліку для громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Верховний Суд у постанові від 09 березня 2023 року у справі № 600/2520/22-а виклав висновок про те, що «громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) і не входять до кола осіб, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такі, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації».

Водночас Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не містять застережень щодо комплектування військових формувань військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу під час мобілізації з числа осіб раніше засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є факт нез`явлення позивача за відповідною адресою з метою уточнення військово-облікових даних, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави.

Встановлено, що ОСОБА_1 о 08.00 год 24 серпня 2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 2352. Крім того, позивач не уточнив свої військово-облікової дані протягом 60 днів відповідно до Закону № 3633-IX.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 03 вересня 2024 року подав начальнику Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області звернення № 7/6477/8 щодо доставлення військовозобов`язаних, зокрема і ОСОБА_1 , до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 рокуОСОБА_1 перебував у розшуку, оскільки не з`явився по повістці та не уточнив свої військово-облікової дані протягом 60 днів відповідно до Закону № 3633-IX, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX. Правопорушення вчинено в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі міститься підписи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема у графах щодо роз`яснення прав, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також щодо отримання другого протоколу. Протокол підписаний особою, яка його склала.

Постановою № 972 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 04 вересня 2024 року, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, частиною третьою статті 210-1 КУпАП, на останнього накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Під текстом постанови «копію постанови від 04 вересня 2024 року № 972 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав(ла) 04 вересня 2024 року» мітиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 2 Порядку № 1487).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу норми матеріального права вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для уточнення військово-облікових даних, взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (пункт 23 Порядку № 560).

Натомість позивач не повідомив поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як того вимагає пункт 23 Порядку № 560, а саме: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Таких доводів не містить і позовна заява. До позовної заяви не додано належні та допустимі докази, які підтверджують поважні причини неприбуття ОСОБА_1 24 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Особиста відмова позивача від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення ступеня придатності до військової служби без достатніх об`єктивних підстав (повістка виписана на іншу особу; не підписана уповноваженою особою, не відповідає формі, визначеній законодавством тощо) за встановлених судом обставин (зокрема доведення змісту повістки до особи шляхом вручення) не виключає його відповідальність за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу в особливий період.

Відповідачем також правильно враховано, що позивач не уточнив свої військово-облікової дані протягом 60 днів відповідно до Закону 3633-IX.

Водночас ОСОБА_1 після доставлення його працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 був поновлений на обліку військовозобов`язаних запасу 05 вересня 2024 року. У матеріалах справи відсутні докази, що вказане рішення визнано недійним чи скасоване у визначеному законом порядку.

Отже, позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Відповідач у повній мірі з`ясував та врахував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до статті 280 КУпАП, а також підтверджені належними та допустимими доказами.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

ОСОБА_1 своїм підписом у протоколі № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року засвідчив, що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Зазначений протокол № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 рокудолучений до матеріалів справи.

Крім того, з протоколу № 972 про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про можливість скористатися правом на адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що підтверджується його особистим підписом.

Доводи позовної заяви не спростовують висновків відповідача та не є підставою для скасування постанови № 972 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 04 вересня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні реквізити та відомості, передбачені статтею 256 КУпАП, містить відомості про роз`яснення позивачу прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, вручення примірника протоколу позивачу, про що позивачем поставлені власноручні підписи.

У судовому засіданні представник позивача вказував, що ОСОБА_1 не отримував копію протоколу та постанови під час їх складення (винесення), проте не може достовірно підтвердити чи спростувати наявність підпису позивача у зазначених документах. Представник позивача на запитання суду зазначив, що не буде заявляти клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою встановлення таких обставин, оскільки заявлені у справі вимоги фактично зводяться до того, що на час складення протоколу та винесення постанови ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку та не мав статусу військовозобов`язаного, тому на нього не поширювався обов`язок щодо оновлення даних та явці по повістці. Адвокат Антіхович В. В. в судовому засіданні також вказував, що ОСОБА_1 підписав повістку від 23 серпня 2024 року лише під час його доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте у сторони позивача відсутні докази на підтвердження таких обставин.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною третьою статті 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас суд вважає безпідставними доводи щодо можливого непідписання протоколу та постанови ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні представник позивача відмовився заявляти клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою спростування факту підписання зазначених документів. Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 підписав повістку від 23 серпня 2024 року лише під час його доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому такі доводи сторони позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови доводи ОСОБА_1 , що на час складення оскаржуваної постанови він не підлягав мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», у зв`язку з наявністю в нього інвалідності, про що мав намір звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідно до наявної у матеріалах справи довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11 червня 2016 року серії АВ № 0072148 ОСОБА_1 встановлена інвалідність третьої групи на строк до 01 травня 2021 року, дата чергового переогляду квітень 2021 року. Крім того, представник позивача у судовому засіданні вказував, що за результатом розгляду заяви від 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки та оформленні довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Інші, викладені у позовній заяві, доводи зводяться до помилкового тлумачення стороною позивача норм права та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, при прийнятті якої посадові особи діяли в межах повноважень, визначених законом.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 132, 139, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Другого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя М. М. Пилипчук