Справа № 300/8538/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2024 р. справа № 300/8538/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В.
при секретарі Подольській Т.М.,
третьої особи: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Богородчанської селищної ради, Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Богородчанської селищної ради (далі відповідач), за змістом якого просить суд:
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій:
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.12-13);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 самовідвід судді Боброва Ю.О. від розгляду адміністративної справи № 300/8538/23 задоволено, внаслідок чого, справу передано на повторний автоматизований розподіл (т.2 а.с.31-33);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 самовідвід судді Могили А.Б. у справі № 300/8538/23 задоволено, внаслідок чого, справу передано на повторний автоматизований розподіл (т.2 а.с.38-40);
- згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 адміністративну справу за № 300/8538/23 до провадження прийняв суддя Панікар І.В (т.2 а.с.45-46);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Богородчанської селищної про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (т.2 а.с.80);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача задоволено, зокрема, залучено ОСОБА_1 до участі в справі № 300/8538/23 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (т.2 а.с.135-136);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 300/8538/23 за позовом ОСОБА_2 до Богородчанської селищної про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії (т.2 а.с.137);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 заяву ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог - повернуто без розгляду (т.2 а.с.190-191);
- згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 повернуто до розгляду справи № 300/8538/23 у підготовчому провадженні (т.2 а.с.192-193);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 залучено Сектор архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради до участі в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Богородчанської селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, в якості співвідповідача (т.2 а.с.194-195);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Богородчанської селищної ради, співвідповідача Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (т.2 а.с.235-236);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 у задоволенні клопотання представника співвідповідача про об`єднання справ в одне провадження, подане у справі за позовом ОСОБА_2 до Богородчанської селищної ради, співвідповідача Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (т.2 а.с.237-238);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 300/8538/23 за позовом ОСОБА_2 до Богородчанської селищної ради, співвідповідача Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії (т.2 а.с.239);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 визнано явку представника Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради в наступне судове засідання обов`язковою (т.3 а.с.94);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду: уточненого адміністративного позову, з урахуванням вказаних судом зауважень (з копією для учасників справи); заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору в розмірі 1717,76 грн. (т.3 а.с.101-103);
- ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 клопотання ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи від 27.09.2024 - повернуто без розгляду (т.3 а.с.211-212);
18.01.2024 від представника Богородчанської селищної ради на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначив обставини визначені в відзиві на позовну заяву та вказав, що Богородчанська селищна рада діяла в межах своїх повноважень, приймаюче рішення, яке належить до її компетенції (т.1 а.с.212-218).
23.04.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов документ «пояснення третьої особи щодо позову або відзиву», відповідно до змісту якого ОСОБА_1 зазначила, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі. Окрім того, звернула увагу суду, що Богородчанська селищна рада не є спеціально-уповноваженим органом містобудування та архітектури, не є належним органом містобудування та архітектури у відповідності до вимог статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність», частини 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.9 п. «а» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки такі повноваження повинні бути покладенні на спеціальний виконавчий орган з питань архітектури (т.2 а.с.145-148).
В судове засідання позивач не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав наведених у письмових поясненнях.
Представник відповідача та співвідповідача в судове засідання 13.11.2024 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
За результатами земельних торгів ОСОБА_2 уклав з Богородчанською селищною радою Богородчанського району Івано-Франківської області договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І., зареєстрований в реєстрі за номером 1417 (т.1 а.с.34-38).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач на протязі 2021-2023 років, неодноразово звертався до Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради із заявами про видачу містобудівних умов та обмежень на дану земельну ділянку, за результатом розгляду яких отримував відмови.
Не погоджуючись із зазначеними діями Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав.
Рішенням Сектора архітектури і містобудування Богородчанської селищної ради від 01.12.2023 за № А760399176 (реєстраційний номер в ЄДЕССБ MU01:8349-7287-7717-6394) позивачу відмовлено у наданні містобудівних умов і обмежень на підставі частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень (т.1 а.с.22-23).

Водночас, супровідним листом від 06.11.2023 за № 106/10-19 Сектор архітектури та містобудування, повідомив позивача про повторний розгляд заяви від 17.04.2023, відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за №300/4583/23, долучивши до вказаного листа рішення Сектору архітектури та містобудування, виконавчого органу Богородчанської селищної ради №А569667433 (т.1 а.с.25).

Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення відповідача щодо відмови у видачі йому містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

За визначеннями, що містяться в пунктах 4, 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI, замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 3038-VI вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Частинами першою-четвертою статті 18 Закону № 3038-VI внормовано, що план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Забудова територій врегульована статтею 26 Закону № 3038-VI, згідно якої суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів (частина 2 цієї статті).

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (частина 4 статті 26 Закону № 3038-VI).

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів власниками або користувачами земельних ділянок розпочинається з отримання замовником або проектувальником вихідних даних.

Основними складовими вихідних даних, відповідно до частини 1 статті 29 Закону №3038-VI, є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Згідно з частинами другою-п`ятою статті 29 Закону №3038-VI фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Відповідно до частини 3 статті 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Перелік зазначених умов є вичерпним.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Відповідно до частини шостої статті 29 Закону № 3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Таким чином, містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності. Такі обмеження також стосуються встановлення додаткових вимог та обмежень для об`єктів будівництва в охоронних зонах пам`яток культурної спадщини та межах історичних ареалів населених місць.

Як встановлено судом, 19.11.2023 ОСОБА_2 через вебпортал електронних послуг «ДІЯ» повторно звернувся до Сектору архітектури Богородчанської селищної ради із заявою на видачу містобудівних умов та обмежень (т.1 а.с.16-19).

До вказаної заяви ОСОБА_2 долучено копію документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та викопіювання з топографо-геодезичного плану М1:2000.

В даному аспекті суд вказує, що Державне комерційне підприємство «ДІЯ» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства цифрової трансформації України.

Підприємство створено Указом Президента України від 29 липня 2019 р. № 558 «Про деякі заходи щодо поліпшення доступу фізичних та юридичних осіб до електронних послуг» та постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1137 «Питання Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та Єдиного державного порталу адміністративних послуг» (далі - Постанова Кабінету Міністрів України № 1137) з метою поліпшення доступу фізичних та юридичних осіб до електронних послуг.

Статтею 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1137 визначено, що вказане положення визначає мету, основні завдання, функціональні можливості та суб`єктів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зміст розміщеної на ньому інформації та порядок її внесення, порядок ведення Реєстру адміністративних послуг, а також інші питання щодо функціонування Порталу Дія.

Відповідно до статті 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1137 користувач використовує Портал Дія для отримання електронних публічних послуг, інформації, розгляду заяв (звернень, запитів) та адміністративних справ, проходження опитування, доступу до благодійної (волонтерської) діяльності, перегляду теле- і радіопрограм та/або теле- і радіопередач, отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем, єдиних інформаційних систем та систем електронного документообігу.

Користувач має право: користуватися Порталом Дія безоплатно та цілодобово, зокрема створювати особистий електронний кабінет користувача; зберігати в електронному кабінеті користувача створені засобами Порталу Дія документи та їх чернетки, відцифрований образ обличчя особи, фото-, відеоматеріали та електронні документи; отримувати в електронному кабінеті користувача інформацію щодо перебігу надання замовлених електронних публічних послуг, розгляду заяв (звернень, запитів) та адміністративних справ із національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем, єдиних інформаційних систем, систем електронного документообігу та публічних електронних реєстрів, проходження опитування, здійснення доступу до благодійної (волонтерської) діяльності; надавати інформацію щодо себе, яка може бути використана для прийняття рішень суб`єктами розгляду звернень; отримувати інформаційну підтримку щодо порядку користування Порталом Дія, зокрема з використанням технологій штучного інтелекту; звертатися до технічного адміністратора та власника (держателя) із пропозиціями (зауваженнями) щодо функціонування Порталу Дія; користуватися іншими функціональними можливостями Порталу Дія.

Користувач зобов`язаний: додержуватися встановленого порядку ведення Порталу Дія; не використовувати Портал Дія, зокрема електронний кабінет користувача, для вчинення протиправних діянь.

Так, аналізуючи офіційну адресу Порталу Дія в Інтернеті (diia.gov.ua), судом встановлено, що фізичні особи можуть отримати електронну послугу, зокрема, шляхом подання заяви на надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, внесення змін в раніше надані містобудівні умови та обмеження або скасування їх.

Разом з тим, на окремому домені офіційного сайту Порталу Дія (https://diia.gov.ua/services/zayava-na-nadannya-mistobudivnih-umov-ta-obmezhen-zabudovi-zemelnoyi-dilyanki) наявна інструкція щодо подання заяви на надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, зокрема, в графі «Як отримати послугу», зазначено:

«Онлайн:

1. Вам знадобиться кваліфікований електронний підпис.

2. Зареєструйтеся або авторизуйтеся на порталі в кабінеті громадянина на diia.gov.ua за допомогою електронного підпису.

3. Заповніть онлайн-форму на отримання послуги. Для цього потрібні такі документи:

засвідчена копія документа, що підтверджує право власності, користування земельною ділянкою або ж договір-суперфіція;

топографо-геодезичний план М 1:2000 з нанесенням контурів ділянки.

Заява сформується автоматично. Після підписання ми направимо її до уповноваженого органу містобудування та архітектури за місцезнаходженням земельної ділянки. Якщо в земельної ділянки кілька власників усі вони мають підписати заяви.

У разі внесення змін або скасування містобудівних умов та обмежень вам знадобиться реєстраційний номер документа, в який вносяться зміни, та сканкопії документів, що підтверджують такі зміни.

Результат.

Статус заяви можна перевірити в кабінеті громадянина після подання заяви.

Щойно містобудівні умови та обмеження будуть зареєстровані відповідний запис з`явиться в Реєстрі будівельної діяльності. Перевірити реєстрацію містобудівних умов та обмежень можна на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва».

Судом встановлено, що при зверненні через Портал Дія із заявою про надання містобудівних умов та обмежень ОСОБА_2 подав документи, вичерпний перелік яких передбачений, як частиною 3 статті 29 Закону № 3038-VI, так і онлайн-формою на отримання послуг через Портал Дія.

Разом з цим, аналізуючи підстави відмови, зазначені в рішенні Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А760399176 від 01.12.2023, окрім викладення змісту пункту 1 частини 4 статті 29 Закону № 3038-VI, відповідачем на обгрунтування прийняття оскаржуваного рішення не зазначено конкретної, визначеної законом підстави для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень із зазначенням переліку документів, які не були додані позивачем до заяви, та які саме документи останньому необхідно подати.

В розрізі дослідження вказаної позовної вимоги, суд також зазначає, що взаємини сторін під час розгляду заяви фізичної особи про видачу містобудівних умов та обмежень підпадають під правову дію Закону України «Про адміністративну процедуру» (далі Закон № 2073-ІХ).

Рішення органу містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень є адміністративним актом.

Так, пункт 1 частини 1 статті 2 Закону № 2073-ІХ передбачено, що адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).

За великим рахунком, Закон № 2073-ІХ є юридичною інтервенцією приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій закладено критерії правомірності дій (рішень) суб`єктів владних повноважень, у більш розгорнутий вигляд.

Стаття 4 Закону № 2073-ІХ містить визначає принципи адміністративної процедури, до яких належать: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Принципи адміністративної процедури, визначені цим Законом, поширюються також на адміністративну діяльність адміністративних органів, що не вимагає прийняття адміністративних актів.

Так, орган містобудування та архітектури приймаючи рішення з питань видачі містобудівних умов та обмежень зобов`язаний діяти з дотриманням таких принципів.

Стаття 69 Закону № 2073-ІХ, передбачає, що за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Частиною першою статті 71 Закону № 2073-ІХ, письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.

Частиною четвертою статті 71 Закону № 2073-ІХ, визначено, що мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.

Статтею 72 Закону № 2073-ІХ визначено, що адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином.

Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта.

Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо:

1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб;

2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.

Аналізуючи рішення Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А760399176 від 01.12.2023 суд звертає увагу, що в ньому взагалі відсутня обґрунтована мотивувальна частина в розумінні частини 3 статті 4 та статті 72 Закону України «Про адміністративну процедуру», тобто приймаючи оскаржуване рішення відповідач порушив відповідні принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що рівною мірою, як заявник зобов`язаний подати органу містобудування та архітектури всі наявні в нього документи до початку розгляду його заяви, так і уповноважений, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний обґрунтовано прийняти відповідне рішення.

Необґрунтованість підстав прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення не тільки не допускається, але й не дає можливість зацікавленим особам скористатись правом на оскарження, оскільки в кожному разі автор прийнятого рішення доводитиме, що виходив насправді з інших обставин і висновував з інших норм права.

Системно функціональний аналіз норм частин другої статті 2, частин першої та другої статті 77 КАС України, дає підстави для висновку, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності із критеріями, які викладені у частині 2 статті 2 цього Кодексу. Разом з тим, на суб`єкта владних покладається обов`язок доказування, що в ході прийняття рішення ним дотримано критерії, які визначені частиною другою статті 2 цього Кодексу. Реалізуючи свій обов`язок, суб`єкт владних повноважень може подавати до суду додаткові докази у межах правової та фактичної підстави прийняття правового акту, які існували станом на час прийнятого рішення.

Втім, суб`єкт владних повноважень не може в обґрунтування законності прийнятого правового акту, під час процедури його судового оскарження, змінювати правову та фактичну підставу його ухвалення, адже останнє, призводить до зміни рішення в цілому.

Разом з тим, вирішуючи спір суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»).

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача за №А760399176 від 01.12.2023 про відмову надати позивачу містобудівні умови та обмеження для забудови земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1469 є протиправним, необґрунтованим та безпідставним, таким, що прийняте з порушенням вимог закону.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Сектору архітектури та містобудування, виконавчого органу Богородчанської селищної ради №А569667433 від 06.11.2023 про відмову у видачі ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень», суд зазначає таке.

Вказане оскаржуване рішення приймалося на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 визнано протиправними дії завідувача сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради Сікори Сергія Ярославовича щодо надання необґрунтованої відмови № А56966743 від 29.04.2023 у видачі ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469, яка знаходиться в селищі Богородчани з цільовим призначенням 03.07, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; зобов`язано завідувача сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради Сікору Сергія Ярославовича повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 17.04.2023 про надання містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469, яка знаходиться в селищі Богородчани з цільовим призначенням 03.07, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В даному аспекті суд вказує на таке.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Також, статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Так, зі змісту рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 встановлено, що відповідачем листом від 29.04.2023 відмовлено позивачу у видачі містобудівних умов та обмежень відповідно до частини 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки ОСОБА_2 не подано визначені частиною 3 цієї статті документів, необхідні для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Водночас, в даному випадку суд зазначає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 встановлено, що при зверненні із заявою про надання містобудівних умов та обмежень позивач подав документи, вичерпний перелік яких передбачений частиною 3 статті 29 Закону № 3038-VI, внаслідок чого, виникла необхідність повторно розгляду заяви ОСОБА_2 від 17.04.2023 про надання містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В ході судового розгляду судом з`ясовано, що листом від 06.11.2023 за № 106/10-19 відповідач повідомив ОСОБА_2 , що відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 повторно розглянута заява на видачу містобудівних умов та обмежень від 17.04.2023 (т.1 а.с.25), та долучено рішення Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради №А569667433 від 29.04.2023 (т.1 а.с.26-27).

Суд зазначає, що рішення Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А569667433 датоване 29.04.2023, тобто датою прийняття вже оскарженої в минулому дії співвідповідача згідно листа від 29.04.2023, яка була предметом оскарження в судовому рішенні від 22.09.2023 у справі за № 300/4583/23, внаслідок чого, безумовно логічним та обгрунтованим слід вважати вказане рішення винесеним датою повідомлення позивача про прийняття такого, а саме 06.11.2023.

Аналізуючи підстави повторної відмови, вказані в оскаржуваному рішенні Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А569667433 від 06.11.2023, судом встановлено, що вони є аналогічними, тобто такими, яким вже надавалася правова оцінка в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 (т.1 а.с.26-27).

З наведених обставин справи, суд виснує, що повторна відмова у формі рішення Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради №А569667433 від 06.11.2023, свідчить про відсутність наміру відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду, наведених в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23, оскільки повторна відмова із аналогічних підстав не допускається.

Так, відповідач зобов`язаний був здійснити заходи щодо аналізу наданих документів позивачем при поданні заяви ОСОБА_2 від 17.04.2023 про надання містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469, врахувати висновки суду та видати або рішення про надання містобудівних умов та обмежень, або в разі з`ясування інших підстав, відмінних від описаних в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23, рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень із подальшим обґрунтуванням такої відмови.

Суд звертає увагу, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 за № 300/4583/23 виконане відповідачем формально та не призвело до відновлення порушених прав позивача в даному випадку.

Водночас, в судовому засіданні представники відповідача також не змогли обгрутовано довести суду яких саме документів, що передбачені частиною 3 статті 29 Закону № 3038-VI не подав позивач.

Поряд із цим, документи на які все ж вказував представник Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради не входили як в обов`язковий перелік, що визначений вищевказаною статтею, так і в перелік підстав, які дозволили б сформувати рішення про відмову у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Встановлені судом обставини справи та наведені положення нормативно-правових актів свідчать про те, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, оскаржувані дії вчинені без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим слід визнати протиправним та скасувати рішення Сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради № А569667433 від 06.11.2023.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 11.12.2023 підтвердив сплату судового збору на суму 858,88 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Богородчанської селищної ради сплачений судовий збір в розмірі 858,88 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сектору архітектури та містобудування, виконавчого органу Богородчанської селищної ради № А760399176 від 01.12.2023 про відмову у видачі ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень».

Визнати протиправним та скасувати рішення Сектору архітектури та містобудування, виконавчого органу Богородчанської селищної ради № А569667433 від 06.11.2023 про відмову у видачі ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1469 для проектування об`єкту будівництва «Нове будівництво будівлі торгівлі та офісних приміщень».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богородчанської селищної ради (, вул. Шевченка, 66, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Богородчанська селищна рада (, вул. Шевченка, 66, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701).

Співвідповідач:

Сектор архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради (вул. Шевченка, 66, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі "27" листопада 2024 року.