Справа № 619/6957/24
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 619/6957/24
провадження № 2-а/619/35/24
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.О.

Справа № 619/6957/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції;

співвідповідач: ГУНП в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції сторін.

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024, винесену поліцейським ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 .В обґрунтування позову зазначив, що 02.04.2024 йому потрібно було здійснити профілактичний огляд власного авто, та оскільки його позбавлено права на керування транспортними засобами строком на один рік і даний термін заборони ще не сплив, він опросив свого товариша відігнати на станцію технічного обслуговування його авто «Hyundai Tucson» р/н НОМЕР_1 . На шляху до СТО, близько 15:30 год, товариш здійснив тимчасову зупинку біля магазину за адресою вул. Сумський шлях, 3, та пішов до універмагу. Тим, часом він чекаючи товариша у власному авто, пересів на місце для водія щоб налаштувати прибори керування, розташування сидіння, пасок безпеки, для зручності товариша в керуванні транспортним засобом. В процесі регулювання комфорту авто, до нього підійшли двоє поліцейських та одразу заявили про те, що він порушив заборону керуванням транспортним засобом, при цьому не надавши жодних доказів на підтвердження інкримінованого поліцейськими правопорушення. Більш того, поліцейський ВП № 3 (Дергачі) ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ст. с-нт поліції ОСОБА_2 повідомив йому, що поліцейському не потрібні ніякі докази, не лише пред`являти йому, а й взагалі мати в наявності. Вказує, що без жодної доказової бази, в грубе та умисне порушення повноважень, ВП №3 (Дергачі) ХРУП №3 ГУНП в Харківський області, після усних особистих тверджень, не надавши можливості не лише ознайомитись із матеріалами адміністративної справи, а й не надавши змоги скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП - поспіхом покинули його та поїхали в службовому авто в невідомому напрямку. Вже ввечері на мобільний додаток йому надійшло повідомлення про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 20400 грн. З матеріалами адміністративної справи щодо інциденту 02.04.2024 він мав змогу ознайомитися лише 11.04.2024. Також посилається на те, що окрім відсутності прямих доказів інкримінованого поліцейськими адміністративного правопорушення, виявилось, що час, начебто скоєного правопорушення, в протоколі серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024 зафіксовано в 16:45 год., а час розгляду справи начебто відбувся саме о 16:50 год. за тією ж адресою, що також не відповідає дійсності з об`єктивного та неупередженого дослідження відеозаписів бодікамер поліцейських, в котрих зафіксований контакт із ним - 15:00 та 15:39 год. Тобто опираючись навіть лише на час формування акту, буцімто правопорушення, виходить, що поліцейські створили зазначену постанову в інший час та в іншому місці, так як знову ж таки, в самих відео фіксаціях видно, що розгляд адміністративної справи не відбувався по АДРЕСА_1 , та ще й через годину після контакту із ним. Отже вказує, що протокол про адміністративне правопорушення містить істотні недоліки, дані відображені в ньому, не можуть сприйматися судом як належні та допустимі доказами обставин адміністративного правопорушення, оскільки викликають обґрунтовані сумніви. Вважає, що він не здійснював жодних правопорушень передбачених КпАП України в зазначеному постановою серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024 часі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

У відзиві на позов представник Департаменту патрульної поліціїСвінтіцька Т.П. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1807819 від 02.04.2024 відповідно до наданих позивачем матеріалів було винесено поліцейським ОСОБА_2 , який є працівником відділу поліції №3 (м. Дергачі) Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області. У трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції вказаний поліцейський не перебуває, а перебуває у трудових відносинах з ГУНП в Харківській області, а тому Департамент патрульної поліції не є належним відповідачем конкретно у цій справі і не може нести відповідальність за дії працівника, який не перебуває з ними у трудових відносинах.

У відзиві на позов представник ГУНП в Харківській області Мостова К.О. просить узадоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити. Оскаржувану постанову вважає законною та обґрунтованою. Зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 вже звертався до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ВП № 3 ХРУП ГУНП № 3 в Харківській області в особі старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024. Тобто позивач звертається повторно до іншого відповідача, однак з тими ж самими вимогами, та ж сама суть вимог, постанова, яка є предметом оскарження, оскільки у вищевказаній справі був неналежний відповідач а саме ВП № 3 ХРУП ГУНП № 3 в Харківській області в особі старшого сержанта поліції ОСОБА_2 . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 у справі № 619/2634/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Отже, судом Дергачівського районного суду Харківської області у такій же самій справі № 619/2634/24 було встановлено усі обставини справи, досліджено у судовому засіданні докази у вигляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що повністю спростовують твердження позивача. Вказує, що на момент зупинки транспортного засобу (02.04.2024) відносно позивача вже була винесена постанова суду, що не заперечується позивачем, якою останнього позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, тому вважає, що дії поліцейського є законними та жодним чином не суперечать чинному законодавству. Щодо правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення та застосування стягнення у вигляді штрафу зазначає, що під час патрулювання у м. Дергачі по вул. Сумський Шлях поліцейськими був помічений автомобіль «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався з боку залізничного вокзалу у бік площі. Під час перевірки цього автомобіля по базі ІПНП було встановлено що раніше водій цього авто притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керування. Розвернувши свій службовий авто поліцейські прослідували за вищезазначеним транспортним засобом. Через деякий час водій «Hyundai Tucson» здійснив зупинку біля будинку № 3 по вул. Сумський Шлях, м. Дергачі. Поліцейські на службовому авто зупинилися позаду нього. ОСОБА_2 зазначив, що з автомобіля «Hyundai Tucson» ніхто не виходив, а коли він підійшов до автомобіля, за кермом сидів чоловік, який у застосунку «Дія» пред`явив посвідчення водія. В подальшому під час перевірки ОСОБА_1 у базі НП «ІПНП» було з`ясовано, що останній позбавлений прав керування транспортним засобом. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Таким чином, беззаперечно вбачається, що поліцейським під час перевірки документів був встановлений факт адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому ті доводи позивача про те, що поліцейським не забезпечено об`єктивне з`ясування обставин справи вважає безпідставними, оскільки за кермом знаходився саме позивач, який вже на той момент за постановою суду був позбавлений права керування транспортним засобом. Отже, відповідно до вищевказаних положень, поліцейський діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

13 вересня 2024 року судом постановлено ухвалу про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду та відкриття провадження у справі. Призначено розгляд справи на 11 год 00 хв 23.09.2024.

23 вересня 2024 року представником відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву.

23 вересня 2024 року судове засідання відкладено на 12 год 00 хв 17.10.2024.

17 жовтня 2024 року судове засідання відкладено на 13 год 00 хв 28.10.2024.

21 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ГУНП в Харківській області, посилаючись на те, що у відзиві на позов відповідач зазначив, що поліцейський ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 не є працівником Департаменту патрульної поліції, а перебуває у трудових відносинах з ГУНП в Харківські області.

28 жовтня 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУНП в Харківській області. Відкладено розгляд справи на 11 год 00 хв 26.11.2024.

19 листопада 2024 року представник ГУНП в Харківській області Мостова К.О. через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що працівник поліції йому не надав копію постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, він не відмовлявся від отримання копії постанови, а її копію він отримав лише 12.04.2024. Зазначив, що після спілкування працівник поліції сказав йому: «До побачення», отже він вважав, що конфлікт вже вичерпано. Крім того зазначив, що він не керував транспортним засобом, а транспортний засіб стояв припаркований.

У судове засідання представники відповідачів Департамента патрульної поліціїта ГУНП в Харківській областіне з`явилися, у поданих клопотаннях просили розглядати справу без їх участі.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Тентюком Б.А., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2, 3, 5, 6 статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1 Розділу I. Загальних положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю .

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом установлено, що постановою від 02.04.2024 серії ЕНА № 1807819 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Тентюком Б.А., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень.

За змістом вказаної постанови, 02.04.2024 о 16 год 45 хв в м. Дергачі по вул. Сумський Шлях, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив пункт 2.1.а. ПДР України, - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Тобто, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai Tucson» р/н НОМЕР_1 , 02.04.2024 о 16 год. 24 хв по вул. Сумський шлях, 3, у м. Дергачі Харківського району Харківської області та факту його зупинення поліцейськими.

Як зазначає у своєму відзиві представник відповідача ГУНП в Харківській області Мостова К.О., на даний час у даній справі у ГУНП в Харківській області немає можливості надати до суду відеозапис, який долучено до оскаржуваної постанови у зв`язку з тим, що минули строки зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах і БпЛА (30 діб), визначені наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026.

Натомість, з огляду на долучений позивачем до позовної заяви носій, на якому міститься два відеофайли з записом події, яка відбулась 02.04.2024 установлено, що (1 файл VID05F тривалістю 01:40 хвилин) о 15 год 32 хв працівники поліції під`їхали до транспортного засобу «Hyundai Tucson» р/н НОМЕР_1 , який стояв припаркований на узбіччі дороги та у якого були увімкнені задні стоп-сигнали. На водійському сидінні цього автомобіля знаходився чоловік. Працівник поліції попросив його надати документи, для встановлення його особи. Поліцейським було встановлено, що це є ОСОБА_1

Руху та зупинки транспортного засобу відеозапис не містить, а увімкнені задні стоп сигнали не свідчать про те, що транспортний засіб знаходився в стані руху.

З оглянутого 2 файлу відеофайлу події (VID50F, тривалістю 02:09 хвилин) установлено, що запис бодікамери розпочинається о 15 год 37 хв з моменту, коли працівники поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складено адміністративну постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП і вже о 15 год 39 хв працівник поліції сказав ОСОБА_1 : «До побачення».

Разом з тим, відповідно до відомостей постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, її винесено поліцейським ВП № 3 (м. Дергачі) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Тентюком Б.А. 02.04.2024 о 16 год 45 хв, тобто вже не в присутності ОСОБА_1 та її копія йому вручена не була, що об`єктивно вказує на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, Розділом ІІІ п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 7.11.2015р. за №1395 , постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, як вбачається з постанови серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024, остання не була винесена поліцейським на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі посадовою особою не дотримано порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що є важливою складовою дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене, у сукупності із процесуальними порушеннями, допущеними поліцейськими, свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачами відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що є підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказане, узгоджується з постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17 провадження № К/9901/1403/17) в якій, суд касаційної інстанції погодився із тим що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а провадження № К/9901/21241/18) вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 02.04.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1807819 від 02.04.2024 винесену поліцейським ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Тентюком Б.А., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ;

співвідповідач: ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13; код в .

Повне судове рішення складено 27 листопада 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок