Справа № 140/13153/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/13153/24

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Смокович В.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. щодо винесення постанови від 21.10.2024 ВП №76350565 про відкриття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні постанови №1528 від 26.08.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 34000 грн з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. від 21.10.2024 ВП №76350565 про відкриття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні постанови №1528 від 26.08.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 34000 грн з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковельського Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.11.2024 5 відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. від 21.10.2024 ВП №76350565 про розмір мінімальних витрат в сумі 250,00 грн., винесену при примусовому виконанні постанови №1528 від 26.08.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 34000 грн з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. від 21.10.2024 ВП №76350565 про стягнення виконавчого збору в розмірі 3400 грн, винесену при примусовому виконанні постанови №1528 від 26.08.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 34000 грн з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. від 21.10.2024 ВП №76350565 про накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 , винесену при примусовому виконанні постанови №1528 від 26.08.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 34000 грн з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати державного виконавця Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пех І.Ю. винести постанову про повернення постанови № 1528 від 28.08.2024 року стягувачу - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а виконавче провадження закрити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду докази, що підтверджують своєчасність звернення до суду, а також оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 3875,84 грн. У випадку пропуску строку звернення до суду із цим позовом позивачу слід подати заяву про його поновлення із наведенням підстав (поважних причин) пропуску такого строку.

На адресу суду від представника позивача 26.11.2024 надійшла заява на виконання ухвали суду, у якій остання зазначає, що до 31.10.2024 ні позивачу, ні представнику не було відомо про наявність постанов про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, про стягнення мінімальних витрат та про накладення арешту на рахунки. Щодо сплати судового збору повідомляє, що арешт накладено як на рахунок, на яких нараховується заробітна плата, так і на кредитний рахунок, що унеможливлює сплату судового збору за подання даної позовної заяви.

Враховуючи наведене представник позивача просить поновити строк на оскарження у вказаній справі та звільнити позивача від сплати судового збору через скрутний майновий стан.

Стосовно вказаної заяви суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18, є застосовним під час розгляду справ в порядку адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №440/1290/19) щодо застосування у спірних правовідносинах спеціальної норми, якою визначено порядок обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Тобто, з цього слідує, що за аналогією закону стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, а тому саме норми цього Кодексу є спеціальними і підлягають до застосування.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.07.2022 у справі №380/10649/21.

Відтак, строк звернення до суду з позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця становить десять днів з моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів або повинна була дізнатися.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач, зокрема, оскаржує постанову державного виконавця від 21.10.2024 ВП №76350565 про відкриття виконавчого провадження, постанову державного виконавця від 21.10.2024 ВП №76350565 про розмір мінімальних витрат, постанову державного виконавця від 21.10.2024 ВП №76350565 про стягнення виконавчого збору та постанову державного виконавця від 21.10.2024 ВП №76350565 про накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 .

Разом з тим в матеріалах справи міститься заява адвоката Шеремети В.М., яка є представником позивача згідно ордеру №1114401, до Ковельського ВДВС у Ковельському районі про скасування арешту рахунків ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №76350565 від 21.10.2024 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (арк. спр. 12,14), що в свою чергу у розумінні статті 287 КАС України констатує, що позивач про порушення своїх прав дізнався 22.10.2024.

Також в ухвалі про відкриття виконавчого провадження вказано РНОКПП позивача та свідчить про те, що останній дізнався про порушення своїх прав з моменту винесення таких постанов , тобто 21.10.2024 оскільки останні в автоматичному режимі надійшли до застосунку «Дія».

Водночас, з даним позовом позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду лише 11.11.2024, тобто з пропущенням встановленого десятиденного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отож, суддя не погоджується з позицією представника позивача, який вказує, що 31.10.2024 позивач отримав постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення мінімальних витрат та про накладення арешту на рахунки, і строк звернення до суду необхідно обраховувати саме з дати отримання вказаних рішень відповідача оскільки до вказаної дати (31.10.2024) ні позивачу, ні його представнику не було відомо про наявність вказаних постанов. А тому уважають, що строк звернення за захистом порушених прав позивача, який складає десять днів, з моменту отримання оскаржуваних постанов не пропущений.

Також не заслуговують на увагу доводи представника позивача в заяві про усунення недоліків, що позивачу та його представнику 21.10.2024 було відомо лише про блокування рахунку, проте в рамках якого виконавчого провадження та про суми, які підлягають стягненню стороні позивача відомо не було.

Резюмуючи наведене, та керуючись пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, на думку судді, представник позивача при написанні заяви до відповідача про скасування арешту рахунків ОСОБА_1 та постанови про відкриття виконавчого провадження достименно знав про існування ВП №76350565 від 21.10.2024 оскільки сам зазначає про це у своїй заяві, тобто йому було відомо про порушення прав, свобод чи інтересів позивача ще 21.10.2024, а тому строк звернення до суду з даним позовом був пропущений.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливлювали своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем та його представником не надано, а наведені у позовній заяві пояснення щодо строку звернення до суду не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, оскільки є результатом дій самого позивача.

Суддя наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суддя вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Згідно з частинами 1, 2 вказаної статті, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відносно сплати судового збору суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною першою та другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За вищенаведених обставин суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак жодна із цих норм не підпадає під статус позивача у справі.

У постанові від 14.03.2024 у справі № 215/2025/22 Верховний Суд зазначив, що наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Слід відзначити, що зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов, визначених Законом.

Суд, звертає увагу на ту обставину, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, слід ураховувати майновий стан сторони, що є оціночним поняттям і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Відтак, Закон України «Про судовий збір» не надає пільг щодо сплати судового збору особам із наявними арештованими рахунками, водночас, надає суду право, за умови підтвердження скрутного майнового стану, відстрочити, розстрочити, зменшити сплати судовий збір або звільнити від його сплати: одиноку матір, які має дитину з інвалідністю; дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; членів малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; або якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, на підтвердження доводів про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим становищем позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності однієї із наведених вище підстав для такого звільнення.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом десятиденного строку звернення до суду з вищевказаними вимогами та відсутність обґрунтованих причин пропуску такого строку, а також у зв`язку із відсутністю доказів сплати судового збору або належне надання доказів його звільнення, (як то довідка з банківської установи, де обслуговується позивач, тощо), суддя приходить до висновку про наявність підстав повернення позовної заяви на підставі пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Отже за таких обставин, клопотання (заява) представника позивача не підлягає до задоволення, а позовну заяву необхідно повернути позивачеві та роз`яснити, що згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122-123, 169, 171, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов повернути позивачу.

Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович