Справа № 520/26146/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 р. Справа № 520/26146/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, по справі № 520/26146/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та скасування рішення, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Харківській області від 16.08.2023 №695 про застосування до сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні пп. 8 п. 3 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", п. 2 ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Харківській області від 23.08.2023 №380 о/с про звільнення з 23.08.2023 сержанта поліції ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області з 24.08.2023;

- зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №520/26146/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними дій та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області №695 від 16.08.2023 про застосування до поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області №380 о/с від 23.08.2023, яким вирішено звільнити поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23.08.2023.

Поновлено на службі в Національній поліції України сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області з 24.08.2023.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.08.2023 по 28.11.2023 у розмірі 61 554,26 (шістдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 26 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Відповідач, не погоджуючись з приведеними рішеннями суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та з порушення норм процесуального права, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №520/26146/23 скасувати та прийняти нове, якими відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також без всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів у справі. Окрім того, відповідачем наводяться доводи про відсутність підстав взяття до уваги судом довідок, які видані лікарями, стосовно звернень позивача до лікарських установ у липні та серпні 2023 року, оскільки такі довідки не є документи, що посвідчують тимчасову непрацездатність у розумінні чинного законодавства. Між тим, відповідач посилається на постанову Касаційного цивільного суду від 03.12.2018 у справі № 686/21222/16-ц), в якій Верховний Суд зробив висновок, що невихід на роботу в зв`язку з самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, вихід на пенсію без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника. Така правова позиція спершу була висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1412цс17.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги позивачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дані рішення суду законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву відповідача, колегія суддів дійшла до висновків про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Наказом начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 03.07.2023 №91 «Про призначення та проведення службового розслідування» на підставі рапортів начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 від 02.07.2023 та заступника начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 від 03.07.2023, призначено службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 02.07.2023 та 03.07.2023 на службі без поважних причин.

Наказом начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 19.07.2023 №92 було продовжено на 15 діб строк проведення службового розслідування, призначеного наказом Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 03.07.2023 №91.

В ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до інформації, зазначеної в рапортах начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 та заступника начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , поліцейський ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області сержант поліції ОСОБА_1 02.07.2023 та 03.07.2023 був відсутній на службі без поважних причин.

Згідно відповіді Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» сержант поліції ОСОБА_1 02-03 липня 2023 року до ДУ ТМО за медичною допомогою не звертався.

Дисциплінарною комісією були проаналізовані акти про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків сержантом поліції ОСОБА_1 від 02.07.2023 та від 03.07.2023, складені начальником Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області полковником поліції Кирилом Щербинським , заступником начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області підполковником поліції Ігорем Лаптєвим та начальником СКЗ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Вікторією Зубковою, з яких вбачається, що останні засвідчили безпідставну відсутність вказаного поліцейського на службі та невиконання ним своїх службових обов`язків 02.07.2023 та 03.07.2023.

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 02.08.2023, яка ухвалила за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиході на службі без поважних причин клопотати перед керівництвом ГУНП в Харківській області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1

16 серпня 2023 року ГУНП в Харківській області видано наказ №695, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 23.08.2023 №380 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 23.08.2023, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Вважаючи вказані накази відповідача про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби протиправними та необґрунтованими, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги в даній справі, позивач вказує на те, що він мав ускладнення здоров`я, звернувся до лікаря з приводу загострення хронічної язви шлунку, що супроводжувалося різкими болями, та 02.07.2023 і 03.07.2023 перебував на амбулаторному лікуванні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Харківській області №695 від 16.08.2023 про застосування до поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Харківської області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції. Зазначений вище наказ було реалізовано шляхом видання наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №380 о/с від 23.08.2023, яким вирішено звільнити поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Харківської області сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23.08.2023, отже суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказаний наказ також є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Частиною першою статті 1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Стаття 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я. (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правил етичної поведінки).

За вимогами абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 2, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Приписами пунктів 2 та 3 розділу ІV Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі (пункт 14 розділу V Порядку №893).

Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 16 розділу V Порядку №893).

Так, у відповідності до частин шостої-восьмої статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Водночас, на підставі положень Закону № 2123-IX від 15.03.2022 Дисциплінарний статут доповнено Розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану», статті 26-31.

За положеннями частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

У відповідності до частини другої статті 27 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (частина третя статті 27 Дисциплінарного статуту).

Отже, з приведених вище норм вбачається, що у службовому розслідуванні, яке проводилося у формі письмового провадження в період дії воєнного стану, поліцейський стосовно якого воно проводиться, надає пояснення в письмовій формі, а виклик для надання пояснень йому надсилається з використанням електронної комунікації.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У силу вимог частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Окрім того, відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

З аналізу приведених вище норм вбачається, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Поряд з цим, звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Колегією суддів із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Наказом ГУНП в Харківській області від 16.08.2023 №695 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог підпункту 8 пункту 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 частини першої статті 18 та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 8-9 том 1).

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення слугував висновок службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні службової дисципліни з підстав безпідставної відсутності на службі 02.07.2023 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 по 18:00 згідно затвердженого графіку чергувань та в робочий день 03.07.2023 з період часу з 09:00 до 13:00 та з 13:45 по 18:00 та невиконанні службових обов`язків у вказаний час, що є порушенням підпункту 8 пункту 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині порушення правил внутрішнього розпорядку, пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині невиконання своїх службових обов`язків та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», в частині невиконання своїх службових обов`язків (а.с. 37-40, 85-88 том 1).

В порядку реалізації вказаного дисциплінарного стягнення прийнято наказ ГУНП в Харківській області від 23.08.2023 №380 о/с "По особовому складу" про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції (а.с. 10 том 1).

Як встановлено колегією суддів із матеріалів справи, в ході проведення службового розслідування досліджуючи обставини скоєння позивачем прогулу, зокрема, щодо невиходу позивача на службу 02.07.2023 та 03.07.2023, без попередження керівництва про підстави неприбуття на службу та причини, які перешкоджають йому прибути на службу, дисциплінарною комісією допитано ряд осіб та досліджено наступні матеріали.

Так, з пояснень начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 (а.с. 94-95 том 1) встановлено, що 02.07.2023 ОСОБА_1 не вийшов на службу та не заступив в наряд на блокпост « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без повідомлення причин, зв`язок з ним був відсутній, після проведення інструктажу, де він зобов`язаний був бути перед несенням служби, ОСОБА_2 повідомив про це заступнику начальника Куп`янського РВП підполковника поліції Лаптєву І.В. та начальнику Куп`янського РВП полковника поліції Щербинського К.С. , після чого було ініційовано проведення службової перевірки. До вечора ОСОБА_1 не виходив на зв`язок, 03.07.2023 близько 08:00 годин ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що їде на службу, але на службу не прибув, він проїхав біля РВП, розвернувся та поїхав в невідомому напрямку. Ввечері 03.07.2023 ОСОБА_1 зателефонував заступнику ВРПП капітану поліції Сидоренку К.С. та повідомив, що захворів та перебуває на лікарняному, але підтверджуючих документів не надав. 05 липня 2023 року близько 18:00 годин ОСОБА_2 зателефонував заступник начальника РВП Лаптєв І.В. та повідомив, що ОСОБА_1 затримали патрульні поліцейські в АДРЕСА_2 за скоєння правопорушення. Близько 20:00 ОСОБА_2 прибув до м.Харкова, забрав зброю та спеціальний жетон у ОСОБА_1 , а також передав на зберігання відповідальному за зберігання. Водночас, ОСОБА_1 підтверджуючого документа про відкриття лікарняного не передав ОСОБА_2 , місце лікування не відоме.

Опитана заступник начальника відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 (а.с. 81, 89 том 1) повідомила, що згідно затвердженого начальником Куп`янського РВП 30.06.2023 графік чергування на липень 2023 року. 02 липня 2023 року сержант поліції ОСОБА_1 повинен був заступити на чергування на блокпост с.Петропавлівка Куп`янського району. Однак, 02.07.2023 останній о 08:00 був відсутній на інструктажі особового складу Куп`янського РВП. ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_1 , та останній помідомив, що на службу не вийде, бо проспав, на що ОСОБА_3 повідомила йому, що згідно графіку він 03.07.2023 вихідний, але враховуючи те, що 02.07.2023 на чергуванні замість нього заступив інспектор ВРП капітан поліції ОСОБА_8 , тому ОСОБА_1 повинен заступити на чергування 03.07.2023. Однак, не зважаючи на це, 03.07.2023 ОСОБА_1 на службу не вийшов. Біля 08 години 24 хвилин ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_1 за метою з`ясування причин не виходу на службу, на що останній не надав обґрунтованої відповіді та не повідомив поважних причин неприбуття.

Опитаний інспектор відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 (а.с. 91-92 том 1) повідомив, що згідно затвердженого начальником Куп`янського РВП від 30.06.2023 графіку чергувань на липень 2023 року сержант поліції ОСОБА_1 повинен був заступити на блокпост с.Петропавлівка Куп`янського району, однак останній на службу не вийшов. За вказівкою начальника ВРП майора поліції ОСОБА_2 ОСОБА_8 заступив на чергування з 08:00 до 18:00 на блокпост с.Петропавлівка Куп`янського району. За часу чергування сержант поліції ОСОБА_1 на блокпост не прибув, на службу не заступив.

Опитаний поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Зайцев Артем Володимирович (а.с. 93 том 1) повідомив, що він згідно затвердженого начальником Куп`янського РВП від 30.06.2023 графіку чергувань на липень 2023 року о 08:00 02.07.2023 прибув до Куп`янського РВП на цільовий інструктаж особового складу перед заступленням на чергування. Разом із Зайцем А.В. згідно затвердженого графіку на інший блокпост повинен був заступити сержант поліції ОСОБА_1 , однак він на цільовому інструктажі був відсутній.

Також аналогічні пояснення надав поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Кулик А.Д. (а.с. 90 том 1).

Окрім того, дисциплінарною комісією було витребувано інформацію з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справі України по Харківській області» (а.с. 97 том 1), у відповідь на що отримано відомості згідно до яких сержант поліції ОСОБА_1 02-13 липня 2023 року до ДУ ТМО не звертався (а.с. 100 том 1).

Виходячи саме із приведеної вище інформації та дослідженої дисциплінарною комісією, комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 здійснено дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни з підстав безпідставної відсутності на службі 02.07.2023 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 по 18:00 згідно затвердженого графіку чергувань та в робочий день 03.07.2023 з період часу з 09:00 до 13:00 та з 13:45 по 18:00 та невиконанні службових обов`язків у вказаний час, що є порушенням підпункту 8 пункту 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині порушення правил внутрішнього розпорядку, пункту 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині невиконання своїх службових обов`язків та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», в частині невиконання своїх службових обов`язків (а.с. 37-40, 85-88 том 1).

З приведеними висновками суд апеляційної інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Так, в порушення вимог ст. 27 Дисциплінарного статуту, відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про розпочате відносно нього службове розслідування та необхідність прибуття до ГУНП в Харківській області для надання пояснень.

З листа начальника Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 27.10.2023 №9690/119-85/01/13-2023 (а.с. 134 том 1) вбачається, що в ході проведення службового розслідування працівниками сектору кадрового забезпечення Куп`янського РВП ОСОБА_1 були зроблені дзвінки на мобільний телефон НОМЕР_2 , яким він користувався в період проходження служби в Куп`янському РВП та було надіслано смс-повідомлення за допомогою месенджера «WhatsApp» на номер НОМЕР_2 про необхідність прибуття до Куп`янського РВП для надання пояснень щодо не виходу на службу, однак ОСОБА_11 на дзвінки не відповідав та для надання пояснень до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області не прибув. Крім того, ОСОБА_1 шляхом надсилання смс-повідомлення за допомогою месенджера «WhatsApp» на номер НОМЕР_2 було повідомлено про, те що наказом ГУНП в Харківській області від 12.07.2023 №304 о/с його відсторонено від посади. Інших доказів суду не надано.

У свою чергу, позивач факт його повідомлення про проведення службового розслідування, а також пропозицію до нього щодо надання пояснень заперечує та зазначає, що жодних повідомлень про необхідність прибуття для надання пояснень в межах службового розслідування у месенджері «WhatsApp» не отримував.

Відповідно до частини другої статті 27 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (частини третьої статті 27 Дисциплінарного статуту).

З аналізу приведених вище норм вбачається, що акт має фіксувати обставину того, що поліцейському було надіслано повідомлення про виклик для надання пояснень на визначений канал зв`язку, а також обставину того, що він, будучи повідомлений про виклик, не прибув для надання пояснень.

Натомість, до суду не наданий відповідний акт, який би фіксував обставину того, що ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про виклик для надання пояснень на визначений канал зв`язку, а також обставину того, що він, будучи повідомлений про виклик, не прибув для надання пояснень.

Таким чином, наведені відповідачем докази є суперечливими та згідно них неможливо встановити належне повідомлення позивача про проведення службового розслідування, а також забезпечення його права надавати пояснення, докази на обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Таким чином, в сукупності з іншими зібраними доказами суд погоджується з доводами позовної заяви про те, що позивачу не було повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування, а також не було запропоновано належним чином надати пояснення стосовно дисциплінарного проступку.

Відтак, враховуючи, що до суду не надано доказів належного повідомлення позивача про розпочате відносно нього службове розслідування та необхідність прибуття до ГУНП в Харківській області для надання пояснень, колегія суддів дійшла висновку, що дисциплінарна комісія у цьому конкретному випадку не здійснила всебічного, повного та об`єктивного дослідження та встановлення обставин діяння позивача як поліцейського, що свідчить про однобічність висновків службового розслідування та незаконність оскаржуваних наказів, а тому вони підлягають скасуванню.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними висновки дисциплінарної комісії про те, що дисциплінарний проступок позивача виразився у порушенні службової дисципліни з підстав безпідставної відсутності на службі 02.07.2023, 03.07.2023 та невиконанні службових обов`язків у вказаний час, виходячи з наступного.

Так, як встановлено колегією суддів із матеріалів справи, у відповідності до довідки лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківська міська рада від 02.07.2023 (а.с. 49 том 1) остання надана ОСОБА_1 у тому, що він звертався за медичною допомогою на амбулаторний прийом до чергового лікаря-терапевта 02.07.2023 з приводу виразкової хвороби дванадцятиперстої кишки, активна фаза хронічного гастродуоденіту з підвищеною кислотністю, підтверджено діагноз хворого та рекомендовано обстеження 03.07.2023, а також призначено амбулаторне лікування.

Згідно з консультативним висновком лікаря Державної установи «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 03.07.2023, у ОСОБА_1 визначено діагноз виразкової хвороби дванадцятиперстої кишки (а.с. 50 том 1).

За даними довідки лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради від 04.07.2023 (а.с. 51 том 1) ОСОБА_1 04.07.2023 був на амбулаторному прийомі лікаря-терапевта з приводу хронічного гастродуоденіту з підвищеною кислотністю в стадії нестійкої ремісії, надані рекомендації в лікуванні.

У відповідності до довідки лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради від 01.08.2023 (а.с. 52 том 1), ОСОБА_1 з 22.07.2023 по 01.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у 1-му хірургічному відділенні КПП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: виразкова хвороба дванадцятиперстої кишки, ускладнена кровотечою, ерозії стравоходу.

У відповідності до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради від 12.08.2023 (а.с. 53 том 1), ОСОБА_1 в період з 02.08.2023 по 12.08.2023 перебував в режимі амбулаторного лікування з діагнозом виразкова хвороба.

За даними інформації про огляд гастроентеролога Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради від 02.08.2023 та 11.08.2023 (а.с. 54, 55 том 1), ОСОБА_1 було встановлено діагноз - виразкова хвороба дванадцятиперстої кишки, хронічна без кровотечі або перфорації.

Окремо слід зазначити, що за даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12407 (а.с. 57 том 1) ОСОБА_1 з 01.06.2022 по 09.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні КПП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: виразкова хвороба цибулини ДПК у стадії загострення, ускладнена кровотечою, ерозивний езофагіт, а 22.07.2023 та 30.07.2023 були додаткові обстеження.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується відсутність позивача на службі 02.07.2023 та 03.07.2023.

Проте, довідкою лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківська міська рада від 02.07.2023 (а.с. 49 том 1) підтверджено звернення позивача до лікарів 02.07.2023 з приводу наявного у позивача захворювання, за наслідками якого лікарем визначено діагноз та призначено амбулаторне лікування, з рекомендацією обстеження 03.07.2023. А за результатами обстеження 03.07.2023 консультативним висновком лікаря Державної установи «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 03.07.2023 (а.с. 50 том 1) було підтверджено наявність у позивача захворювання і встановлений діагноз. Також слід зауважити, що з 01.06.2022 по 09.06.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу лікування виразкової хвороби, а 22.07.2023 та 30.07.2023 проходив додаткові обстеження.

Таким чином, виходячи з приведеного вище, колегія суддів приймає до уваги твердження позивача про його погане самопочуття в період з 02 по 03 липня 2023 року, яке в тому числі могло бути обумовлене його захворюванням, про яке свідчать приведені вище довідки лікарів.

Проте, за результатами службового розслідування дисциплінарною комісією не досліджено та не проаналізовано причини відсутності позивача на службі через захворювання та можливе погіршення самопочуття через ускладнення його захворювання.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що приведені вище довідки не є доказами тимчасової непрацездатності позивача з огляду на чинні норми права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки приведені вище докази доводять існування у позивача захворювання, звернення до лікарів та проходження обстеження, що спростовує доводи відповідача про безпідставну відсутність позивача на службі 02-03.07.2023.

Позивачем не заперечується відсутність його на робочому місці з причин поганого самопочуття через його захворювання, тоді як дане питання відповідачем в ході службового розслідування належним чином не досліджено, в той час як приписами частин третьої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту на відповідача покладено обов`язок під час визначення виду стягнення врахувати обставини, за яких проступок було вчинено та обставини, які пом`якшуючі або обтяжуючі відповідальність особи.

Колегія суддів також зауважує, що 03.07.2023 за графіком чергувань у позивача був вихідним днем, що підтверджується, зокрема, поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 81, 89 том 1) про те, що через невихід 02.07.2023 позивача на службу та заміну його іншим працівником, він мав заступити на службу саме 03.07.2023 (в свій вихідний). Водночас, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивача про внесення змін до графіку чергувань та належного повідомлення позивача про такі зміни.

Таким чином, дослідженні матеріали службового розслідування не містять достатніх та допустимих доказів того, що позивача було повідомлено в належній формі (в тому числі, письмово, під підпис) про зміну черговості у затвердженому раніше графіку чергувань на липень 2023 року, а саме, про те, що через невихід 02 липня 2023 року, зміну позивача було перенесено на 03 липня 2023 року. Дану обставину колегія суддів вважає суттєвою та вагомою для оцінки поважності неявки позивача на службу 03.07.2023, оскільки за графіком чергувань на липень 2023 року, як про це зазначили допитані поліцейські, 03.07.2023 для позивача мав бути вихідним. Таким чином, матеріали справи не містять доказів зміни затвердженого раніше графіку та повідомлення про це позивача.

Відтак, колегія суддів вважає, що є недоведеним висновок відповідача за результатами службового розслідування про безпідставність відсутності позивача на службі 03.07.2023.

Поряд з цим, проаналізувавши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку, що обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції) не відповідає правилам, які закріплено і статті 19 Дисциплінарного статуту, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону.

Згідно частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Такі самі вимоги визначені частиною восьмою цієї ж статті і до керівника під час визначення виду стягнення.

Водночас, за вимогами частин четвертої та шостої статті 19 Дисциплінарного статуту визначено обставини, що пом`якшують ( усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка; високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника) та обтяжують відповідальність поліцейського (вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості).

Положеннями частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналіз норм Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є вчинене порушення грубим, слід виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Слід також зазначити, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Між тим, висновок службового розслідування взагалі не містить висновків щодо врахування обставин наведених у частинах третій та восьмій статті 19 Дисциплінарного статуту.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, пропорційно тощо.

В контексті спірних правовідносин апеляційний суд має на меті підкреслити, що вчинення позивачем зазначеного проступку, слід оцінити в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зауважує, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Однак, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, у зв`язку з чим, у відповідача був обов`язок врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

Так, колегія суддів зазначає, що акт службового розслідування не містить висновків про врахування характеристики позивача за ввесь час його перебування на службі, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, зокрема, наявності у позивача захворювання та його ускладнення напередодні інкримінованих позивачу днів прогулу, а саме, 02-03 липня 2023 року, та попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано доказів того, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок не потяг за собою суспільний резонанс та розголос із підривом авторитету Національної поліції України.

Таким чином, колегія суддів проаналізувала обставини, які мали бути встановлені дисциплінарною комісією під час визначення виду стягнення позивачу, зокрема: наявність загострення захворювання у позивача, а також відсутність громадського розголосу в засобах масової інформації та суспільного резонансу вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, які, в тому числі, не потягли за собою завдання реальних збитків, та дійшла висновку, що у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, відповідачем не обґрунтовано необхідність застосування відносно ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення наведеного у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Схожі за своєю суттю висновки викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 01 квітня 2020 року у справі №806/647/15 та від 10 вересня 2020 року у справі №360/4790/19.

Посилання відповідача на постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 686/21222/16-ц та постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1412цс17, колегія суддів вважає нерелевантними до спірних правовідносин, оскільки за встановлених у даній справі обставин має місце невихід поліцейського на роботу через погане самопочуття, яке було спричинене загостренням його захворювання.

Інші доводи на, які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Колегія судів також зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі №520/26146/23 не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, з огляду на положення статтю 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі № 520/26146/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич