Справа № 360/481/24
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

26 листопада 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/481/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), з вимогами:

1) визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 10 січня 2023 року № 5 о/с «По особовому складу» в частині призупинення дії трудового договору, з ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області ), з 01 січня 2023 року;

2) визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 12 січня 2024 року № 83 про застосування дисциплінарного стягнення, яким за вчинений дисциплінарний проступок передбачений пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», державному службовцю 9-го рангу, ОСОБА_1 (без встановлення по-батькові), головному спеціалісту відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП в Луганській області, відповідно до частини третьої статті 66 Закону, оголосили догану та визнали відсутність ОСОБА_1 (без встановлення по батькові) на службі 1, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 26, 27, 28, 29 грудня 2023 року, та яким 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 15 січня 2024 року прогулами (без визначеності поважності або неповажності причин);

3) визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 02 лютого 2024 року № 154 про застосування дисциплінарного стягнення, яким за систематичні прогули, відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу», звільнили з посади державної служби, державного службовця 9-го рангу ОСОБА_1 (без встановлення по-батькові), головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП в Луганській області, та яким визнали відсутність ОСОБА_1 (без встановлення по батькові) на службі 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 29, 30, 31 січня 2024 року, та 1, 2 лютого 2024 року прогулами (без визначеності поважності або неповажності причин або визначеності вимушеного прогулу чи не вимушеного прогулу);

4) визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 05 лютого 2024 року № 24 о/с по особовому складі у частині звільнення ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області за пунктом 4 частини першої статті 87 (за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, із припиненням державної служби) Закону України «Про державну службу», з 05.02.2024 на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 02.02.2024 № 154 про звільнення;

5) поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області;

6) визнання бездіяльності відповідача щодо не оплати позивачу простою у розмірі 34794 грн, за 9 місяців, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2023 року протиправною та зобов`язання відповідача здійснити позивачу оплату простою за цей період у розмірі 34794 грн;

7) стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час призупинення дії трудового договору та звільнення з 1 січня 2023 року по червень 2024 року у розмірі чотириста п`яти тисяч дев`ятсот десяти гривень 08 копійок (405910,08 грн) та середній заробіток за час вимушеного прогулу з липня 2024 року по день прийняття судом рішення у справі.

Ухвалою від 13 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку разом з відповідними належними доказами поважності причин такого пропуску.

24 травня 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 29.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Питання про строк звернення до суду залишено відкритим та ухвалено це питання вирішити під час розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів та пояснень, після отримання відзиву від відповідача та витребуваних судом документів.

17 червня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої зазначено таке.

З посиланням на заяву представника позивача про усунення недоліків представник відповідача зауважує, що позивач не заперечує факт комунікації між позивачем та відповідачем.

Відповідно до доповідної записки від 02.01.2023 начальника УФЗБО ОСОБА_8 , на підставі якої було видано наказ від 10.01.2023 № 5 о/с, яким було призупинено дію трудового договору з позивачем, було вирішено спосіб обміну інформацією між ОСОБА_1 та відповідачем здійснювати за допомогою месенджерів «Viber» або «WhatsApp».

Представник відповідача зазначає, що згідно зі скріншотом сторінки ОСОБА_1 у месенджеру «WhatsApp», остання отримала витяг з наказу ГУНП в Луганській області від 10.01.2023 № 5 о/с «Про організацію трудових правовідношень в умовах воєнного стану» 16.01.2023, про що було складено протокол від 16.01.2023 про доведення інформації до відома державного службовця.

Представник відповідача зазначив, що у заяві від 05.12.2023 вих. № 05123 позивач повідомила відповідача про наявність у неї особистої електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_1 В свою чергу згідно зі скріншоту зі сторінки електронної службової пошти голови дисциплінарної комісії-начальника сектору пенсійного забезпечення ОСОБА_6 на електронну адресу позивача, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 18.01.2024 було направлено наказ від 17.01.2024 № 83 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді - догани. Про що було складено протокол від 18.01.2024 про доведення інформації до відома державного службовця.

Згідно скріншоту зі сторінки електронної службової пошти голови дисциплінарної комісії - начальника сектору пенсійного забезпечення ОСОБА_6 на електронну адресу позивача, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 02.02.2024 було направлено наказ від 02.02.2024 № 154 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді - звільнення з посади державної служби. Про що було складено протокол від 02.02.2024 про доведення інформації до відома державного службовця.

В свою чергу наказом ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 24 о/с було реалізоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби відносно ОСОБА_1 та з останньою було розірвано трудовий договір, тобто зазначений наказ є похідним від наказу відповідача від 02.02.2024 № 154. Листом відповідача від 05.02.2024 № 349/111/19-2024 ОСОБА_1 була повідомлена про звільнення та останній було запропоновано прибути за тимчасовим місцем дислокації відповідача у м. Дніпро для отримання трудової книжки. Згідно з скріншотами зі сторінки електронної службової пошти відділу комплектування кадрового забезпечення УКЗ на електронну адресу позивача, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 05.02.2024 було направлено наказ від 05.02.2024 № 24 о/с та лист ГУНП від 05.02.2024 № 349/111/19-2024. Про що було складено протокол від 05.02.2024 про доведення інформації до відома державного службовця.

З урахуванням вище викладеного відповідач вважає, що позивачем безпідставно з власної байдужості пропущено місячний строк встановлений адміністративним законодавством на звернення до суду з питань проходження публічної служби, а саме на оскарження наказів відповідача від 10.01.2023 № 5 о/с «Про призупинення дії трудового договору», десятиденний строк на оскарженням наказів від 17.01.2024 № 83 «Про застосування дисциплінарного стягнення», від 02.02.2024 № 154 «Про застосування дисциплінарного стягнення» та місячний строк на оскарження наказу від 05.02.2024 № 24 о/с про звільнення ОСОБА_1 при цьому вимоги поновити позивача на посаді державного службовця, визнання бездіяльності відповідача щодо не оплати позивачу простою у розмірі 34794,00 грн, стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час призупинення дії трудового договору та звільнення з 01.01.2023 по червень 2024 року у розмірі 405910,08 грн є похідними від вимог щодо оскарження спірних наказів.

Просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку.

Ухвалою суду від 29.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Питання про строк звернення до суду залишено відкритим та ухвалено це питання вирішити під час розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів та пояснень, після отримання відзиву від відповідача та витребуваних судом документів.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року у задоволенні заяви адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено. Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 360/481/24 задоволено. Позов адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року та направлено адміністративну справу № 360/481/24 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року прийнято справу до провадження, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перший апеляційний адміністративний суд скасовуючи ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду в постанові від 16 жовтня 2024 року акцентував увагу на неможливості залишення позовної заяви без розгляду на підставі статті 123 КАС України без попереднього залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості повторно подати до суду обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, враховуючи правовий висновок Першого апеляційного адміністративного суду, викладений в постанові від 16 жовтня 2024 року, ухвалою від 04 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Позовну заяву адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху після відкриття провадження у справі. Запропоновано позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», із скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою від 14 листопада 2024 року клопотання адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви задоволено, продовжено адвокату Мєдвєдєву Сергію Сергійовичу в інтересах ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання цієї ухвали. Запропоновано позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

25 листопада 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку.

В обґрунтування клопотання представником позивача зазначено, що позивачка цікавилась справою, неодноразово направляла письмові запити до відповідача і на останній письмовий запит була надана їй інформація про її звільнення.

З посиланням на дію військового стану представник позивача зазначає, що слід врахувати, що позивача позбавлено житла, звичайних умов для мешкання, звичних соціальних та моральних умов проживання та побуту, що на період військового стану Україна призупинила такі поважні строки позовної давності.

Представник позивача вважає, що твердження відповідача, що факт доведення до відома державного службовця інформації та документів пов`язаний з лише з подією їх відправлення і дорівнює з ознайомленням, не відповідає правам людини і порушує статтю 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і громадянина.

Представник позивача зазначає, що позивач надала докази того, коли вона ознайомилась з документами про події, які оскаржує, тому вважає, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду.

На думку представника позивача, виходячи з обставин справи та виходячи з зазначених відносин питання звільнення не може розцінюватися строк як далека минуле, оскільки з дня звільнення до дня коли позивачка була ознайомлення з наказом минуло два місяці і 14 днів.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду на оскарження звільнення 02 лютого та 05 лютого 2024 року представник позивача зазначив, що що позивач не була байдужа до своїх прав, а діяла, була активною і бажала дізнатися про свої права. Також представник та позивач просили врахувати ту фактичну обставину тобто юридичний факт, що тривалий час майже рік позивач знаходилась у відповідача у такому самому стані 2022 рік, зокрема не працювала не отримувала заробітну плату і її не звільняли, що, на думку позивача, породило юридичний факт у конкретних трудових правовідносинах між тими самими сторонами між відповідачем та позивачем. Позивач опиралась на цей факт, який вже існував між нею та відповідачем і була впевнена, що відповідач її не звільнить як не звільняв у 2022 році.

Позивач зауважила, що одночасно їй надходили документи відповідача і вона була впевнена, що відповідач надішле усі документи та усі попередження, тобто, якщо від відповідача електронним засобом зв`язку до неї надійде наказ про звільнення, то вона звільнена, якщо не надійде, то не звільнена.

Позивач зазначила, що електронним засобом зв`язку, у листопаді 2024 року від відповідача їй надійшло повідомлення, що необхідно вийти на роботу. По цьому приводу позивач відповідачу надала пояснення електронним засобом зв`язку.

Позивач зазначила, що очікувала, що від відповідача надійде їй й наказ про звільнення так само електронним засобом зв`язку, позивач розраховувала на те, що відповідач і надалі буде надсилати їй усі документи електронним засобом зв`язку, що, на думку позивача, дуже логічно, оскільки навіть її адвокат надсилав до відповідача звернення електронним засобом зв`язку.

Позивач зазначила, що відповідач не надіслав їй усі документи включно накази про звільнення. Незважаючи на це, позивач сама запитала ці накази та ознайомилась з ними 16 квітня 2024 року, що, на думку позивача, свідчить про те що позовна давність починається з 16 квітня 2024 року, як такої дати коли вона реально змогла ознайомитися із фактом свого звільнення, а позовну давність з 2 лютого та 5 лютого 2024 року, на думку позивача, вона пропустила з поважних причин, наведених вище.

Позивач зауважила, що відповідач протиправно не визначив способів зв`язку наказом 10 січня 2023 року, тому інформацію дізнавались хто як міг, але, якщо, від відповідача надходили повідомлення електронним каналом зв`язку, то позивач і розраховувала, що від відповідача і надалі будуть надходити повідомлення електронним каналом зв`язку, тобто так само як він, відповідач, і робив, але від відповідача нічого не надійшло.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду на оскарження накладених дисциплінарних стягнень, які передували звільненню представник позивача з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20, зазначає, що позовні вимоги про поновлення на роботі, потрібно розглядати разом з перевіркою законності попередніх дисциплінарних стягнень незалежно від того, чи минули строки позовної давності чи ні.

Щодо обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду на оскарження наказу від 10 січня 2023 року № 5 о/с про призупинення дії трудового договору позивач зазначила, що відповідач, на її думку, недотримався цілого ряду вимог організаційного закону, 10 січня 2023, наказом про призупинення дії трудового договору заднім числом, створив неналежне правове поле, яке не відповідає законодавству (статті 13 організаційного закону), і, у цьому правовому полі відбулись накладання дисциплінарних стягнень та звільнення, які самі по собі теж сформовані та накладені з порушеннями законодавства. Перевіряючи законність усіх попередніх стягнень та звільнень, не може відбуватись без розгляду знаходження позивача у стані призупинення дії трудового договору, законності встановлення відповідачем умов знаходження у стані призупинення та встановлення відповідачем наказом про призупинення процедур та процесів.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20 (провадження № 61-2744св23), наказ про призупинення дії трудового договору необхідно розглянути разом із вимогами про поновлення на роботі по аналогії.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду визнання бездіяльності відповідача щодо не оплати позивачу простою, позивач зазначила, що відповідач станом на день звільнення 05 лютого 2024 року, зобов`язаний законом був виплатити заборгованість за час простою, але цього не зробив, тому ці вимоги розглядаються разом із питанням поновлення на роботі, оскарження наказу про звільнення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час призупинення дії трудового договору та звільнення представник позивача зазначив, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відбувається тільки при встановленні судом вимушеного прогулу, тому, при розгляді питання поновлення на роботі, розглядається й це зазначене питання середнього заробітку.

Просив визнати причини пропуску строку звернення до суду 7 травня 2024 у справі номер 360/481/24, провадження номер п/360/522/24 поважними та поновити цей строк на звернення до адміністративного суду.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Для прийняття адміністративного позову до провадження судом, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 КАС України.

Процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Положеннями підпунктів 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно звернення до суду з позовною заяву у строки встановлені законом.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до статті 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України)

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відносини щодо проходження громадянами державної служби врегульовано Законом України від 10.10.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Стаття 9-1 Закону України від 10.10.2015 № 889-VIII «Про державну службу» передбачає такий порядок доведення інформації або документів до відома державного службовця.

Доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

Згідно з вимогами Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1042 (далі - Порядок № 1042) інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі. Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця (далі - протокол).

Такий протокол складається в довільній формі працівником державного органу, визначеним суб`єктом призначення або керівником державної служби, та повинен містити: 1) дату, час та місце складення протоколу; 2) підставу надіслання інформації або документів державному службовцю з посиланням на відповідну норму Закону; 3) дату, час та вид засобу телекомунікаційного зв`язку, за допомогою якого надіслано інформацію або документи державному службовцю; 4) контактні дані державного службовця, за якими надіслано інформацію або документи з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку (номер телефону, адресу електронної пошти тощо); 5) короткий зміст інформації або документів, які надіслані державному службовцю; 6) найменування посади, прізвище та власне ім`я державного службовця, якому надіслано інформацію або документи; 7) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я працівника державного органу, який надіслав інформацію або документи державному службовцю; 8) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я уповноваженого працівника державного органу, який склав протокол; 9) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я керівника служби управління персоналом; 10) додатки до протоколу, що підтверджують факт надіслання інформації або документів (копію знімку екрану засобу телекомунікаційного зв`язку тощо). Протокол складається в одному примірнику та зберігається у службі управління персоналом. Державний службовець, якому доведено інформацію або документи до відома, має право отримати завірену в установленому порядку копію відповідного протоколу.

Отже належними доказами на підтвердження факту доведення інформації або документів до відома державного службовця є документи пошти, в тому числі електронної, чи інших засобів зв`язку, які засвідчують факт відправлення саме цих документів державному службовцю (за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку). Уразі використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку належним доказом факту доведення інформації або документів державному службовцю таким шляхом є саме протокол, складений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з інформації, зазначеної в доповідній записці від 02.01.2023 до начальника ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_7 відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» начальник управління - головний бухгалтер УФЗБО ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 просить з 01.01.2023 на період дії воєнного стану призупинити дію трудового договору, зокрема, з: ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області ). Спосіб обміну інформацією - месенджери Теlegram чи WhatsАрр. Відновлення дії трудового договору відбувається при настанні однієї з умов: 1) прибуття працівника до місця тимчасової дислокації ГУНП в Луганській області; 2) відновлення роботи УФЗБО на достатньому рівні для виконання усіх завдань; 3) скасування воєнного стану.

10 січня 2023 року відповідачем прийнято наказ № 5 о/с, яким наказано керуючись статтею 13 Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинити дію трудового договору з: ОСОБА_1 , головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області ), з 01 січня 2023 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. Підстава: доповідна записка начальника управління - головного бухгалтера управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_8 від 02.01.2023.

Як свідчать матеріали справи з наказом від 10.01.2023 № 5 о/с позивач була ознайомлена шляхом надіслання їй за допомогою месенджера WhatsApp копії наказу від 10.01.2023 № 5 о/с.

Позивач 16 січня 2023 року о 09 год. 42 хв. отримала за допомогою месенджера WhatsApp копію наказу від 10.01.2023 № 5 о/с.

Відповідний скріншот сторінки телефону листування з позивачем надано відповідачем до матеріалів справ.

В матеріалах справи наявний протокол доведення інформації (документів) до відома державного службовця від 16 січня 2023 року, з якого вбачається, що комісія в складі: начальника управління - головного бухгалтера УФЗБО ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 ; заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності УФЗБО ГУНП в Луганській області ОСОБА_15; заступника начальника управління - начальника відділу інформатизації та аналітичного супроводження бюджетного процесу УФЗБО ГУНП в Луганській області ОСОБА_16; начальника УКЗ ГУНП в Луганській області ОСОБА_17, склала цей протокол про те, що відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» було прийнято рішення про призупинення дії трудового договору з деякими працівниками управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області, у тому числі з головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності УФЗБО ГУНП ОСОБА_1 , оскільки остання була відсутня за місцем дислокації підрозділу, її місце перебування було не відомо, будь-яку роботу вона дистанційно не виконувала, а УФЗБО не мало достатньої матеріально-технічної бази для належної організації роботи. Наказом ГУНП в Луганській області від 10.01.2023 № 5 о/с з ОСОБА_1 було призупинено дію трудового договору з 01.01.2023 на період воєнного стану. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем дислокації ГУНП, на підставі даних її особової справи, було прийнято рішення поінформувати ОСОБА_1 про призупинення з нею дії трудового договору каналами телекомунікаційного зв`язку на месенджер WhatsApp на її особистий номер телефону НОМЕР_1 . 16.01.2023 каналами телекомунікаційного зв`язку на месенджер WhatsApp за номером телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 , о 09 год. 42 хв. з телефону НОМЕР_2 було направлено фотокопію витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 10.01.2023 № 5 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 . о 09 годи) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазн

Наказом ГУНП в Луганській області від 12.01.2024 № 83 «Про застосування дисциплінарного стягнення» наказано за вчинений дисциплінарний проступок передбачений пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», державному службовцю 9-го рангу ОСОБА_1, головному спеціалісту відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП в Луганській області, відповідно до частини третьої статті 66 Закону, оголосити догану. Визнати відсутність ОСОБА_1 на службі 1, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 26, 27, 28, 29 грудня 2023, та 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 10, 11, 12, 15 січня 2024 прогулами та заробітну плату за вказаний період не нараховувати.

Як свідчать матеріали справи з наказом від 12.01.2024 № 83 позивач була ознайомлена шляхом надіслання їй на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 18 січня 2024 року копії наказу від 12.01.2024 № 83 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Відповідний скріншот сторінки листування з позивачем надано відповідачем до матеріалів справ.

Відповідно до інформації, зазначеної в протокол доведення інформації (документів) до відома державного службовця від 18 січня 2024 року, з якого вбачається, що комісія в складі: голови дисциплінарної комісії ГУНП - завідувача СППЗ ОСОБА_6 ; члена дисциплінарної комісії ГУНП - провідного спеціаліста ВПЗ ОСОБА_12 ; заступника начальника УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_13 склала цей протокол про те, що державному службовцю 9-го рангу ОСОБА_1, головному спеціалісту відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку ОСОБА_1 зазначила в своїй заяві до ГУНП в Луганській області від 05.12.2023 вих. № 05123, яка була зареєстрована в ВДЗ ГУНП 14.12.2023 за вх.№ 10965(Г), та в поясненні від 03.01.2024 № 03014, яке надходило до ГУНП в Луганській області 04.01.2024 і було зареєстроване за вхідним № 183 зазначивши, що вказана електронна пошта працює, відомчими каналами електронної пошти Zimbra з адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 18.01.2024 об «10» год. «30» хв. було направлено наказ ГУНП в Луганській області від 17.01.2024 № 83 згідно якого ОСОБА_1 за порушення дисципліни притягнуто до відповідальності у вигляді - оголошення догани. Додаток: - скріншот електронного відправлення на 1 арк.

Наказом ГУНП в Луганській області від 02.02.2024 № 154 «Про застосування дисциплінарного стягнення» наказано за систематичні прогули, відповідно до частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу», звільнити з посади державної служби, державного службовця 9-го рангу ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП в Луганській області. Визнати відсутність ОСОБА_1 на службі 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 29, 30, 31 січня 2024, та 1, 2 лютого 2024 прогулами та заробітну плату за вказаний період не нараховувати.

Як свідчать матеріали справи з наказом від 02.02.2024 № 154 «Про застосування дисциплінарного стягнення» позивач була ознайомлена шляхом надіслання їй на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 02 лютого 2024 року копії наказу від 02.02.2024 № 154 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Відповідний скріншот сторінки листування з позивачем надано відповідачем до матеріалів справ.

В матеріалах справи наявний протокол доведення інформації (документів) до відома державного службовця від 02 лютого 2024 року, з якого вбачається, що комісія в складі: голови дисциплінарної комісії ГУНП - завідувача СППЗ ОСОБА_6 ; - члена дисциплінарної комісії ГУНП - провідного спеціаліста ВПЗ ОСОБА_12 ; - заступника начальника УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_13 склала цей протокол про те, що державному службовцю 9-го рангу ОСОБА_1, головному спеціалісту відділу бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку ОСОБА_1 зазначила в своїй заяві до ГУНП в Луганській області від 05.12.2023 вих.№ 05123, яка була зареєстрована в ВДЗ ГУНП 14.12.2023 за вх.№ 10965(Г), та в поясненні від 03.01.2024 № 03014, яке надходило до ГУНП в Луганській області 04.01.2024 і було зареєстроване за вхідним № 183 зазначивши що вказана електронна пошта працює, відомчими каналами електронної пошти Zimbra з адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 02.02.2024 об «16» год. «05» хв. було направлено наказ ГУНП в Луганській області від 02.02.2024 № 154 згідно якого ОСОБА_1 за порушення дисципліни притягнуто до відповідальності у вигляді - звільнення з посади державного службовця. Додаток: скріншот електронного відправлення на 1 арк.

Наказом ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 24 о/с звільнено ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області за п. 4 ч. 1 ст. 87 (за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, із припиненням державної служби) Закону України «Про державну службу», з 05.02.2024. Підстава: наказ ГУНП в Луганській області від 02.02.2024 № 154.

Листом від 05.02.2024 № 349/111/19-2024 відповідач повідомив позивача, що відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 24 о/с, з 05.02.2024 позивача звільнено за п. 4 ч. 1 ст. 87 (за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, із припиненням державної служби) Закону України «Про державну службу». Направлено копію наказу ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 24 о/с та довідку про остаточний розрахунок при звільненні від 05.02.2024 № 36/111/22-2024. Одночасно проінформовано, для отримання трудової книжки позивачу необхідно буде прибути до місця тимчасової дислокації ГУНП в Луганській області за адресую: АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали справи з наказом від 05.02.2024 № 24 о/с позивач була ознайомлена шляхом надіслання їй на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 05 лютого 2024 року листа від 05.02.2024 № 349/111/19-2024, копії наказу від 05.02.2024 № 24 о/с та довідки про остаточний розрахунок при звільненні від 05.02.2024 № 36/111/22-2024.

Відповідний скріншот сторінки листування з позивачем надано відповідачем до матеріалів справ.

В матеріалах справи наявний протокол доведення інформації (документів) до відома державного службовця від 05 лютого 2024 року, з якого вбачається, що комісія в складі: заступника начальника управління - начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_14 , заступника начальника відділу комплектування УКЗ ГУНП в Луганській області майора поліції Світлани Мережко, старшого інспектора з особливих доручень відділу комплектування УКЗ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Дмитра Волченка склала цей протокол про те, що державний службовець 9-го рангу ОСОБА_1, головний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку та звітності УФЗБО ГУНП була належним чином повідомлена про звільнення з Національної поліції України відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 24 о/с, за п. 4 ч. 1 ст. 87 (за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, із припиненням державної служби) Закону України «Про державну службу». 05.02.2024 о 16 год. 47 хв. було надіслано через відомчу електронну пошту Zimbra ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну пошту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 лист ГУНП в Луганській області від 05.02.2024 № 349/111/19-2024, наказ ГУНП в Луганській області щодо звільнення ОСОБА_1 від 05.02.2024 № 24 о/с та довідку про остаточний розрахунок при звільненні від 05.02.2024 № 36/111/22-2024 ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, відповідачем підтверджено належними доказами надіслання ОСОБА_1 наказу від 10.01.2023 № 5 о/с за допомогою застосунка WhatsApp 16 січня 2023 року, наказу від 12.01.2024 № 83 за допомогою електронної пошти 18 січня 2024 року, наказу від 02.02.2024 № 154 за допомогою електронної пошти 02 лютого 2024 року та наказу від 05.02.2024 № 24 о/с за допомогою електронної пошти 05 лютого 2024 року.

Отже, наданими відповідачем доказами підтверджується, що позивач в установленому законом порядку була ознайомлена із прийнятими відповідачем наказами від 10.01.2023 № 5 о/с, від 12.01.2024 № 83, від 02.02.2024 № 154, від 05.02.2024 № 24 о/с - 16 січня 2023 року, 18 січня 2024 року, 02 лютого 2024 року, та 05 лютого 2024 року відповідно.

Враховуючи викладені норми права, суд зазначає, що строк на оскарження наказу від 10.01.2023 № 5 о/с починається з 13.01.2023, отже, кінцевим терміном для звернення з позовними вимогами в частині оскарження зазначено наказу є 13.02.2023, наказу від 12.01.2024 № 83 «Про застосування дисциплінарного стягнення» - 19 лютого 2024 року, наказу від 02.02.2024 № 154 «Про застосування дисциплінарного стягнення» - 03 березня 2024 року, наказу від 05.02.2024 № 24 о/с - 06 березня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до Луганського окружного адміністративного суду 07 травня 2022 року засобами системи «Електронний суд».

Відповідно позивач звернувся з пропуском місячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи питання поважності пропуску строку звернення в межах аргументів, наведених представником позивача, суд зазначає таке.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування частини першої статті 121 КАС України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, «правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки».

Суд зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

У справі «Ілхан проти Туреччини» (заява № 22277/93 від 27.06.2000 §59), Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

З наведеного слідує, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду мотивовано тим, що позивач вважала, що оскільки від відповідача надходили повідомлення електронним каналом зв`язку, то надалі будуть надходити повідомлення електронним каналом зв`язку, але від відповідача нічого не надійшло.

Здійснивши аналіз чинного законодавства, суд дійшов висновку, що законодавець пов`язує факт доведення до відома державного службовця інформації та документів лише з подією їх відправлення, належним доказом якої є протокол, складений відповідно до вимог Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1042.

Отже, наданими відповідачем доказами підтверджується, що позивач в установленому законом порядку була ознайомлена із прийнятими відповідачем наказами від 10.01.2023 № 5 о/с, від 12.01.2024 № 83, від 02.02.2024 № 154, від 05.02.2024 № 24 о/с - 16 січня 2023 року, 18 січня 2024 року, 02 лютого 2024 року, та 05 лютого 2024 року відповідно.

Щодо посилань представника позивача на введення воєнного стану, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2022 року у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України та проходження військової служби не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Суд зазначає, що введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію.

Разом з тим, суд вважає, що представник позивача не зазначив обставин, не надав доказів, що вказували б на об`єктивну неможливість звернення позивача в суд з цим позовом у встановлений строк у зв`язку із введенням воєнного стану.

Тобто, доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану вплинули на обов`язок позивача своєчасно звернутися до суду з позовом, позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду не містять.

При цьому суд враховує і ту обставину, що введення воєнного стану не було перешкодою для подання цього позову до суду, що свідчить про те, що між вказаними обставинами та недотриманням строку звернення до суду з позовом відсутній прямий причинний зв`язок.

За відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Щодо посилання представника позивача на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20 суд зазначає таке.

Кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так, у справі № 212/5018/20 предметом оскарження був наказ в.о. голови правління ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 6 травня 2020 року № 740-к, яким позивача було звільнено згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Кривбасзалізрудком» на 2011-2012 роки Колективного договору ПАТ «Кривбасзалізрудком» на 2011-2012 роки (які були чинні на момент скоєння дисциплінарного проступку).

Натомість як у цій справі, предметом оскарження є наказ ГУНП в Луганській області від 05 лютого 2024 року № 24 о/с по особовому складі у частині звільнення позивача за пунктом 4 частини першої статті 87 (за вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, із припиненням державної служби) Закону України «Про державну службу».

Отже, різним є суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, різне нормативне регулювання та їх часові проміжки.

Отже висновки Верховним Судом у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20 не є релевантними до даної справи та постановлені за інших фактичних обставин.

Суд вказує, що згідно з ухвалами від 04 листопада 2024 року про залишення без руху позовної заяви, від 14 листопада 2024 року про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви, позивач не був обмежений у наданні доказів поважності пропуску строку, передбаченого для звернення до суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду представником позивача, позивачем не вказано на обставини непереборного і об`єктивного характеру, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, тому вказані представником позивача, позивачем обставини визнаються судом неповажними, а клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

З урахуванням встановлених по справі обставин, оцінюючи обставини, на які представник позивача, позивач посилається у позовній заяві та клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк без поважних причин, а тому відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим позов на підставі положень частини третьої статті 123 КАС України, підлягає залишенню без розгляду, відповідно клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160, 161, 122, 123, 171, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 360/481/24 задовольнити.

Позов адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО.В. Захарова