Справа № 292/1046/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 292/1046/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лотуга В.Ф.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

27 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 6/113 від 21.06.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу закрити. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 12500 грн. та сплачений судовий збір.

1.2 В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що рішення прийнято відповідачем з порушенням норм процесуального та адміністративного права. Позивача не було належним чином сповіщено про місце і час розгляду справи, а повістка та направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду позивачу не надавалась.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн..

2.2 Не погодившись з даною постановою, позивач оскаржив її до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17.10.2024, у задоволенні позову відмовлено.

3.2 Суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а доводами позивача та його представника не спростовуються викладені в постанові від 21.06.2024 висновки.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1 Позивач просить скасувати рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17.10.2024 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4.2 Підстави для апеляційного оскарження рішення суду:

- судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки ним прийнято до уваги докази, подані відповідачем з порушенням строку;

- в рішенні суду першої інстанції не наведено належні та допустимі докази, на яких воно ґрунтується та не зазначено мотиви відхилення доказів та доводів, на які посилався представник позивача та проігноровано позицію позивача;

- відповідач та його представник не мають правосуб`єктності та процесуальної дієздатності, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо юридичної особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- позивачу не надавались повістка та направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з Додатком 11 Порядку призиву на військову службу.

4.3 Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

5. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

5.1 Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, з Червоноармійського районного суду Житомирської області витребувано адміністративну справу.

5.2 18 листопада 2024 року, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.11.2024 о 10:50 год..

5.3 Представник відповідача копію апеляційної скарги отримав 22.10.2024, ухвалу про відкриття апеляційного провадження 19.11.2024 та повістку про виклик в судове засідання отримав 21.11.2024 (згідно довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету).

5.4 Представник позивача отримав копію ухвали про відкриття провадження 19.11.2024, а повістку про виклик до суду 21.11.2024 (згідно довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету).

5.5 27 листопада 2024 року о 10:30 год. до суду надійшло телефонне повідомлення про замінування будівлі суду. Даний факт повідомлений представнику позивача.

5.6 Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

5.7 Враховуючи стислий термін розгляду даної категорії справ відповідно до ч. 5 ст. 286 КАС України, введений у країні режим військового стану та вказане повідомлення про замінування будівлі суду, оскільки на час перевірки будівлі суду всі особи підлягають евакуації на невизначений час, колегією прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

5.8 Апеляційний суд вважає що розгляд справи в порядку письмового провадження не порушує право особи, що притягається до адміністративної відповідальності та відповідає принципам і завданням адміністративного судочинства.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1.2 Згідно зі статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

1.3 Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2024 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

1.4 Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

1.5 Частиною 1 статті 210-1 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

1.6 Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду

1.7 Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

1.8 Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

1.9 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

1.10 Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

1.11 Відповідно до п.1 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

1.12 Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

1.13 Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

1.14 Пунктом 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

1.15 Судом встановлено, що позивач будучи військовозобов`язаним, ознайомленим з вимогами ст.ст. 336, 337 КК України, ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, Правилами військового обліку, визначеними Порядком та щодо відповідальності за їх порушення, відмовився від проходження медичного огляду. В поясненнях до акту відмови зазначив «хочу жить» про що поставив власноручний підпис. Даний факт не оспорюється позивачем та підтверджується копією акту про відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ВЛК від 12.06.2024, затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 92, 123).

1.16 Доводи представника позивача, що даний акт не є належним і допустимим доказом колегія суддів відхиляє, оскільки при складанні акту були присутні троє свідків, а відсутність підпису особи, що його склала, не може бути єдиною безумовною підставою для визнання його недійсним. Так, законодавством не передбачено законних підстав для військовозобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а тому і не передбачено чітко визначеної форми відповідного акту. Разом із тим, ОСОБА_1 при складанні вказаного акту, жодних інших пояснень або заперечень не зазначив, а сам акт містить підписи свідків, до осіб яких у позивача не було питань при складанні акту. Акт затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

1.17 Копія направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду № 639 від 12.06.2024 та картки обстеження та медичного огляду містять відмітки про відмову з посиланням на акт від 12.06.2024, а тому ці документи не вручались позивачу (т. 1 а.с. 228-229).

1.18 Вказані письмові докази, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача ОСОБА_1 від проходження медичного огляду ВЛК за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

1.19 Зміст постанови відповідача № 6/113 від 21.06.2024 відповідає встановленим судом фактам, а саме що, ОСОБА_1 12.06.2024 прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою направлення його для проходження медичного огляду та відповідно визначення призначення на особливий період. Однак 12.06.2024 ОСОБА_1 відмовився від отримання картки медичного огляду, проходження медичного огляду, тому було складено акт про відмову від проходження медичного огляду в присутності свідків. Відповідно, висновок про результати військово-лікарської комісії відсутній, в зв`язку з цим встановити ступінь придатності та призначення на особливий період не є можливим. Отже, ОСОБА_1 ухиляється від визначення ступеню придатності його до військової служби, що в свою чергу є ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації. На момент складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Відповідно до акту про відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби встановлено, що під час вручення картки для проходження медичного огляду ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від її отримання та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, вказавши в поясненнях «хочу жить». Отже, ОСОБА_1 під час загальної мобілізації маючи обов`язок з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для направлення на проходження медичного огляду та визначення його призначення на особливий період, грубо порушуючи вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відмовився від проходження медичного огляду та відповідно визначення призначення на особливий період. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

1.20 Колегія суддів вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

1.21 Відомостей що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали даної адміністративної справи не містять.

1.22 Твердження позивача, що він не був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи не відповідають дійсності та спростовуються копією розписки про одержання ним 12.06.2024 повістки щодо необхідності з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.06.2024, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

1.23 Посилання представника позивача, що з метою проходження медичного огляду ВЛК відповідач повинен був вручити позивачу відповідну повістку із зазначенням цієї мети, суд не бере до уваги, оскільки дане твердження спростовується п. 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, відповідно до змісту якого військовозобов`язаний направляється для проходження медичного огляду ВЛК шляхом вручення йому відповідного направлення, яке позивач відмовився отримувати та копія якого наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с.228).

1.24 Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відомості про ІНФОРМАЦІЯ_5 , як відокремленого підрозділу відповідного обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для загального доступу не вносились, у зв`язку з тим, що вони становлять державну таємницю. Тому твердження представника позивача про відсутність правосуб`єктності у відповідача є безпідставними. ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований у встановленому законодавством порядку, якому присвоєно ідентифікаційний код, відповідач є суб`єктом владних повноважень, як орган державної влади без права юридичної особи, однак володіє адміністративною процесуальною правоздатність та дієздатністю. На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги представника позивача в цій частині колегія відхиляє.

1.25 Твердження представника позивача про порушення відповідачем строку виконання ухвали Червоноарміського районного суду Житомирської області від 20.08.2024 апеляційний суд вважає безпідставним та вважає, що судом першої інстанції правомірно поновлено відповідний строк, оскільки матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 на момент витребування судом, перебували в Житомирській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони центрального регіону та були повернуті відповідачу 09.09.2024, після чого, 14.09.2024 відповідачем направлені до суду.

1.26 Колегія суддів вважає що судом першої інстанції надано вірну оцінку вказаним фактам і доказам, а наявні докази у сукупності достатньою мірою підтверджують наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

1.27 Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.