Справа № 600/1036/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 р. м. Чернівці справа № 600/1036/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отриманні предмети речового майна, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 12 962,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2023 №242, старшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини, у зв`язку з самовільним залишенням частини, звільненого з військової служби у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 49-РС від 31.05.2023 згідно підпункту «В» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Під час звільнення, з відповідача не було утримано грошові кошти за недоніс речового майна в сумі 9096,28 грн. та не було утримано грошові кошти за інвентарне речове майно, яке було втрачено в сумі 3865,85 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд прийняти рішення про стягнення такої заборгованості.

Ухвалою судді від 01.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №811267 від 26.09.2024 на запит суду щодо місця проживання (реєстрації) відповідача вказано, що за даними обліку реєстру останній зареєстрований за адресою, яка співпадає з тією, що зазначена у позові, а саме: Чернівці, АДРЕСА_1 . Копію ухвали про відкриття провадження надіслано відповідачу на зазначену адресу, однак 15.04.2024 конверт повернувся на адресу суду з поштовою відміткою від 12.04.2024 "закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 11 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, ухвала про відкриття спрощеного провадження від 03.04.2024 вважається врученою відповідачу 04.04.2024.

Станом на дату розгляду даної справи відповідачем не подано відзиву на позовну заяву.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ч.6 ст.162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.06.2021 року №122, старшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №52-РС від 22 червня 2021 року на посаду командира 4 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22 червня 2021 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення.

Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , укладеним строком на 6 місяців.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2023 №242, старшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини, у зв`язку з самовільним залишенням частини, звільненого з військової служби у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 49-РС від 31.05.2023 згідно підпункту «В» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), - з «23» серпня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі речового.

Зазначеним вище наказом визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 9096 грн. 28 коп. та за інвентарне речове майно, яке було втрачено в сумі 3865 грн. 85 коп.

Згідно довідки-розрахунку №37 від 11.07.2023 на утримання грошових коштів за інвентарне речове майно, яке було втрачено, відповідачу надано інвентарного речового майна на загальну суму 3865,85грн (а.с.8).

Згідно довідки-розрахунку №42 від 11.07.2023 на утримання грошових засобів за недоніс речового майно звільненому в запас, відповідачу надано речового майна на загальну суму 9096,28грн (а.с.7 на звороті).

Відтак, загальна сума несплачених відповідачем грошових коштів (вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися) становить 12962,13 грн.

Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем вартості отриманого речового майна у сумі 12962,13грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XІV(далі - Статут).

В силу статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Судом встановлено, що відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпечений речовим майном, що підтверджується наявними у матеріалах справи наказом та карткою обліку військового майна особистого користування.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна в Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).

Правилами абзацу другого пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно ст.12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на момент виключення відповідача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (23.08.2023) вартість речового майна, яка підлягала відрахуванню з відповідача, складала 12962,13 грн та підтверджується довідкою-розрахунком №37 від 11.07.2023 на утримання грошових коштів за інвентарне речове майно, яке було втрачено та довідкою-розрахунком №42 від 11.07.2023 на утримання грошових засобів за недоніс речового майно звільненому в запас.

Згідно із ч.4 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав" переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відтак, враховуючи вимоги норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов`язку перед військовою частиною НОМЕР_1 з відшкодування вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися в розмірі 12962,13 грн.

При цьому, на час розгляду судом справи вартість речового майна, яка підлягала відрахуванню з відповідача ним добровільно не сплачена, доказів на спростування цієї обставини суду не надано.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму вартості речового майна в розмірі 12962,13грн відповідач на користь військової частини НОМЕР_1 не відшкодував, а наявність існуючої заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач довів суду правомірність заявлених вимог, в той час як відповідач не надав належні, допустимі та достовірні докази сплати вартості, виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 12962,13 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, а відтак позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв`язку із відсутністю таких витрат питання щодо повернення судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 12962,13 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя В.О. Кушнір