Справа № 229/6733/24
Суддя: Рагозіна С. О.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/25/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

з участю секретаря судового засідання Колупаєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просить скасувати постанову № 386 від 17 вересня 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25 грудня 2022 року, він, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України, був добровільно мобілізований до лав Збройних Сил України, а 08 січня 2023 року склав присягу військовослужбовця.

За час несення військової служби неодноразово успішно виконував бойові задачі командування, рятував життя побратимам, сумлінно дотримувався чинних норм законодавства у сфері військового обов`язку, розпоряджень Міністерства оборони України та керівництва, не притягався до дисциплінарної, адміністративної та іншої відповідальності.

В процесі виконання бойових задач, неодноразово був поранений та отримував контузії.

Так, згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 7590 від 07.03.2023 року, 03 березня 2023 року ОСОБА_2 було отримано вогнепально-кулькове наскрізне поранення м`яких тканин правого надпліччя, вогнепально-кульове поранення м`яких тканин бокової поверхні шиї праворуч з дефектом м`яких тканин, стороннє тіло, множинні сліні поранення м`яких тканин нижньої тритини обличчя, сторонні тіла, вогнепальне дотичне поранення м`яких тканин грудної клітини ліворуч.

Далі, 25 червня 2023 року ОСОБА_2 було отримано відкриту рану інших частин стопи 1 пальця правої стопи, відкритий багатоуламковий перелом проксимальної фаланги та 1 плесневої кістки зі зміщенням уламків, а також додичні поранення поперекового відділу хребта, що підтверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 10467 від 28.06.2023 року.

Окрім перелічених вище травм та поранень, ОСОБА_3 отримав три контузії, які були проігноровані представниками медичної частини та не проліковані, що спричинило безповоротні проблеми зі слухом, а також речовим апаратом.

Після отриманих поранень, керуючись довідкою військово-лікарської комісії № 2362 від 02 листопада 2023 року, ОСОБА_2 було визнано обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецпідрозділах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріати установах, організаціях, навчальних закладах. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 був вимушений звільнитися із лав ЗСУ.

Після звільнення з лав ЗСУ та повернення після реабілітації, ОСОБА_2 , на виконання ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 07 листопада 2023 року став на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 та надав усю актуальну інформацію про себе та своє місце перебування.

Окрім усього вищезазначеного, ОСОБА_2 має дружину, яка перебуває у декреті, та трьох неповнолітніх дітей на своєму утримані.

Також, ОСОБА_2 здійснює догляд за матір`ю інвалідом.

Через отримані травми та контузії, ОСОБА_2 не може влаштуватися на постійне місця роботи, тому забезпечення себе та членів своєї родини здійснює за рахунок державних виплат та нерегулярних підробітків різного характеру.

В червні 2024 року. ОСОБА_2 було втрачено його мобільний телефон, а у зв`язку зі складним фінансовим становищем, ОСОБА_2 був вимушений деякий час ходити з кнопочним мобільним телефоном, який не мав функцій смартфону, що унеможливлювало вчасне встановлення мобільного додатку «Резерв +» та оновлення даних згідно вимог законодавства. А через значну територіальну віддаленість від ТЦК (проживання в с. Олексієво Дружківка), відсутність авто та інших осіб, які б могли доглянути мати, ОСОБА_2 не зміг з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або центру надання адміністративних послуг для фізичного оновлення даних.

Проте, сторона позивача звертає увагу на той факт, що особисті данні ОСОБА_2 містяться з Державному реєстрі територіальних громад, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та інших реєстрах, у зв`язку з чим у ІНФОРМАЦІЯ_1 була технічна можливість запросити актуальну інформацію про ОСОБА_2 з інших державних реєстрів до яких вони мають доступ.

Проте, оскаржувана Постанова №386 від 17 вересня 2024 року не містить жодних доказів та згадок про спроби в отриманні актуальної інформації про ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому, позивач просить суд задовольнити позов та скасувати постанову № 386 від 17 вересня 2024 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_2 є військовозобов`язаним, що не заперечується сторонами.

17 вересня 2024 року Постановою № 386 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Мотиви, з яких виходить суд.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» )

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період у вигляді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами (ст. 251 КУпАП).

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Рішення органу, який розглянув адміністративну справу на підставі недопустимого доказу, на думку суду, є неправомірним.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження, що складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови. В оскаржуваній постанові серії № 386 від 17 вересня 2024 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17.

Відповідно вимог ч.3 ст.14 Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 16.03.2017 р. Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від (у тому числі):

1)Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, - відомості зазначені у пунктах 1-5, 8, 8-1, 10, 11 частини першої статті 7 цього Закону;

2)Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Тобто у відповідача не було підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач у постанові не довів той факт, що у нього не має можливості отримати як у користувача Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками адміністраторами) яких є державні органи.

Також відповідач, не зважаючи на наявність у нього усіх можливостей не зробив жодної спроби отримати таку інформацію про ОСОБА_2 , яка є доступною в державних реєстрах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем до справи додано докази сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 3028 грн. Таким чином у 2024 році судовий збір розраховується від суми 3028 грн.

Оскільки позов подано в електронній формі, розмір судового збору становить 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви в електронній формі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 становить 484,48 гривень. Саме в такому розмірі сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст.2,8-10, 90, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 386 від 17 вересня 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового в розмірі 484 (чотириста вісмдесят чотири) гривень 48 копійок.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 28 листопада 2024 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. О. Рагозіна