Справа № 159/5325/24
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5325/24
Провадження № 2-а/163/33/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чабан Т.М. просить скасувати винесену 08 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 постанову № 1476 у справі про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2024 року щодо позивача за ч.3 ст.210 КУпАП та провадження в справі закрити.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано у тому, що він не перебуває на військовому обліку у відповідному РТЦК, не виконує правила військового обліку, встановлені законодавством. Постанову вважає незаконною з процесуальних та матеріальних підстав.

Перш за все вважає, що постанова прийнята на підставі протоколу, складеного з порушенням Порядку від 14.02.2028 № 3/02-18, а саме свідками правопорушення зазначені працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є заінтересованими особами; відсутні пояснення позивача або ж відмітка про його відмову від пояснень.

Щодо фактичних обставин справи, то позивач ОСОБА_1 02.04.2019 був знятий з обліку призовників у зв`язку з досягненням 27-річного віку відповідно до чинної на той час ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та був переведений на військовий облік військовозобов`язаних. Про ці обставини зазначено у самій постанові відповідача. Зазначене саме по собі свідчить, що ОСОБА_1 не ухилявся від постановки на військовий облік,оскільки на ньому перебував. Реорганізація військоматів на ІНФОРМАЦІЯ_4 не є порушенням правил військового обліку громадянами. Місця реєстрації позивач не змінював, тому як перебував на військовому обліку у своєму ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і перебуває по сьогоднішній день. 13 червня 2024 року позивач добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на військовому обліку, надав витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що вимагалося згідно закону. Військового облікового документу позивач на руках не мав, тому просив видати цей документ (дублікат з особової справи) та надати відстрочку, як батьку трьох дітей до досягнення одним із них 18 років. Однак в ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач з`ясував, що на військовому обліку він не перебуває. На облік його так і не поставили, військово-облікового документа не видали, повідомивши, що це зроблять лише після сплати штрафу.

Такі дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 є незаконними, оскільки діючий на дату досягнення позивачем 27 років закон не покладав на обов`язок з`явитися до органу, де він перебував на військовому обліку. За викладених обставин вважає, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, діючому законодавству, тому підлягає скасуванню

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи за її та позивача відсутності.

Представники визначених за позовом відповідачів про причини неявки не сповістив, заяв чи клопотань стосовно процедури розгляду справи не подали, хоча усі відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

08 серпня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виніс постанову № 1476 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 , будучи звільненим від призову на строкову військову службу в зв`язку з досягненням 27 річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Згідно «Обліково-алфавітної книги призовників 1992 року народження» знятий з обліку призовників за ст.18, п.1, ч.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», протокол РПК ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1 від 02 квітня 2019 року, та був переданий на військовий облік військовозобов`язаних. Проте громадянин України ОСОБА_1 не став на військовий облік по місцю проживання як військовозобов`язаний та в місячний термін не звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 про отримання військово-облікового документа.

Постанова винесена на підставі складеного старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 протоколу № 1476/24 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, який за змістом відповідає змісту оскаржуваної постанови.

ОСОБА_1 категорично заперечує наявність в його діях складу передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП правопорушення, через що звернувся в суд із цим позовом.

Стаття 210 КУпАП визначає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а саме:

за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - штраф від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 1).

за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - штраф від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2).

за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - штраф від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3).

Вказана редакція ч.3 ст.210 КУпАП діє з 19.05.2024 відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До 19.05.2024 норми за ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби, визначене Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», до якого були внесенні ряд змін і доповнень (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч.5 ст.33 Закону № 2232-XII військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У Додатку № 2 до цього Порядку викладені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 1.1 пункту 1 указаних Правил передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку:

за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону № 2232-XII (в редакції Закону з 18.05.2024) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, було внесено ряд змін до Закону № 2232-XII, статтю першу цього Закону викладено в новій редакції.

Частина 10 статті 1 Закону № 2232-XII у новій редакції визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч.3 ст.1 Закону № 2232-XII у редакції з 18.05.2024 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Зі змісту самої оскаржуваної постанови слідує, що позивач перебував на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_6 та у зв`язку з досягненням 27 річного віку був знятий з обліку призовників відповідно до ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (протокол № 1 від 02.04.2019) і був переданий на військовий облік військовозобов`язаних.

Отже, самою оскаржуваною постановою стверджено, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з 02 квітня 2019 року перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за місцем реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону № 2232-XII в редакції на час досягнення позивачем 27 років (23.02.2019) позивач підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районному (міському) військовому комісаріаті як особа, яка досягла граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

До 18 травня 2024 року військовий обов`язок не включав взяття громадян на військовий облік (ч.3 ст.1 Закону № 2232-XII в редакції до 18.05.2024).

Крім цього, до 18 травня 2024 року закон не визначав строку виконання обов`язку громадян щодо взяття (постановки) на військовий облік військовозобов`язаних. Такий строк встановлювався лише у випадку прибуття особи до нового місця проживання (ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), однак відповідних обставин у справі не встановлено.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що до 19.05.2024 позивач не міг вчинити правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки такої норми до цього часу не існувало.

Неможливо нести відповідальність за неіснуюче правопорушення.

Крім цього, в силу ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

13 червня 2024 року позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 (до реорганізації - ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ця обставина відповідачами не заперечується, тому передбачений ч.10 ст.1 Закону № 2232-XII обов`язок позивач виконав належним чином.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_5, НОМЕР_6 вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває троє малолітніх дітей, що дає достатні підстави розглядати питання відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, враховуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини, підстави для кваліфікації дій позивача ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.210 КУпАП відсутні.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 4 статті 159 КАС України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, суд під час розгляду справи в силу ч.2 ст.77 КАС України вважає доведеними, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою вважає незаконним.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищенаведене дає підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, на користь позивача належить стяг-нути понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від 08 серпня 2024 року № 1476 про накладення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП стягнення у вигляді 17000 гривень штрафу скасувати та провадження в справі за цією постановою закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_8 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Інформація про сторін:

позивач - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_9 ; місцезнаходження - АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_10 ; місцезнаходження - АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ;

відповідач - ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ; службова адреса - АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ - НОМЕР_4 .

Головуючий: суддя О.С.Павлусь