Справа № 520/9601/21
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

25 листопада 2024 р. № 520/9601/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність органу ПФУ в рамках виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України по справі №520/9601/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник вернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить суд:

Врахувати при розгляді справи рішення висновок експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №16441 від 04.05.2023, що безпосередньо стосується предмета провадження у цій справі.

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області у прийнятті звіту про виконання рішення суду, встановити новий строк для подання звіту та накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф за невиконання рішення суду.

Постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішення, дії чи бездіяльність яких є протиправною та призводить до тривалого невиконання рішення суду.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та ухвали у справі №520/9601/21 не виконано відповідачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду в справі 520/9601/21 від 31.08.2021 позов задоволено.

Рішення набрало законної сили 10.01.2022 року.

Позивач заперечує щодо поданого Відповідачем звіту про виконання рішення суду в повному обсязі, вважає, що останній не містить жодних розрахунків та відомостей щодо призначеної пенсії, а просто констатує обставини за якими здійснено неправильне нарахування сум пенсії Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області усупереч ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без врахування відомостей довідки Офісу Генерального прокурора № 21-152зп від 25 лютого 2021 року про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців перед зверненням за пенсією) про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) №21-152зп від 25.02.2021, що визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому в положеннях частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За змістом ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 6 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд вказує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Таким чином, рішення суду в частині зобов`язання здійснити нарахування пенсії фактично виконане, що заявником не заперечується.

Із поданої заяви та матеріалів справи судом встановлено, що заявник не надав до суду доказів протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень. Зазначеними доказами можуть виступати рішення, оформлені листом, протоколом, з яких вбачається, що відповідач проігнорував висновки суду та (або) відмовився від виконання рішення суду повністю або частково.

При цьому, на переконання суду, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без відповідних бюджетних асигнувань чи з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Таким чином, нарахована позивачеві сума пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Суд наголошує на тому, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересам всього суспільства.

Так, відповідач надав до суду пояснення, згідно змісту яких зазначають, що питання виплати нарахованих, але не виплачених позивачеві сум за рахунок коштів Державного бюджету дані про нараховану пенсію , на виконання рішення суду по справі 520/9601/21, ОСОБА_1 було внесено в електронний реєстр судових рішень.

Не виплачені кошти на виконання вищезазначеного рішення суду за період з 06.10.2020 по 28.02.2023 будуть виплачені при надходженні відповідного фінансового забезпечення.

Суд погоджується з доводами ГУ ПФУ в Харківській області, що ним було вжито всі можливі заходи, для виконання вищезазначеного рішення.

У даному випадку судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав заявника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутні протиправна бездіяльність управління щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року по справі №520/9601/21.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, суд вважає, що підстави для задоволення заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутні.

Щодо вимог направити окрему ухвалу в порядку ст. 249 КАС України на адресу Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з системними порушеннями вимог чинного законодавства, та накладання на них штрафу, суд зазначає, що вони є похідними, а отже, також не підлягають задоволенню.

Оскільки на момент розгляду заяви про визнання протиправною бездіяльність органу ПФУ в рамках виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України по справі №520/9601/21 заявником не доведена протиправність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, то суд приходить до висновку про залишення заяви без задоволення.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права вимагати від суб`єкта владних повноважень виконання судового рішення. Держаний виконавець, має право впливати на виконання судового рішення, це згідно закону є його безпосереднім обов`язком.

В провадженні судді Харківського окружного адміністративного суду знаходиться приблизно 1300-1400 справ. Це надмірне навантаження. Суд прийняв Рішення на користь позивача, виконав обв`язок щодо судового захисту прав позивача своєчасно. Виконання додаткового обов`язку згідно ст. 383 КАС України позбавить права сторін в інших справах щодо своєчасного судового розгляду справ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність органу ПФУ в рамках виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України по справі №520/9601/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сагайдак В.В.