Справа № 280/8783/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 листопада 2024 року Справа № 280/8783/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №123 про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 31.12.2023, згідно з яким реєстрації платником єдиного податку позивача була анульована;

зобов`язати відповідача зареєструвати позивача в реєстрі платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2024 року посадовими особами ГУ ДПС у Запорізькій області було проведено камеральну перевірку дотримання умов застосування спрощеної системи оподаткування для фізичної особи-підприємця. Відповідно до акту позивачем порушено абзац 3 п.п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, а саме не було здійснено перехід на сплату інших податків і зборів з 01.01.2024 внаслідок перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку 3 групи. 02.04.2024 відповідачем було прийнято рішення №123 про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 31.12.2023, згідно з яким реєстрації платником єдиного податку була анульована. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, тому що такі обставини, як дотримання умов застосування спрощеної системи оподаткування для фізичної особи-підприємця не охоплюються предметом камеральної перевірки. Вважає, що рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку може бути прийнято лише за наслідками документальної перевірки такого платника податку. Позивач посилається також на порушення відповідачем ст. 86 ПК України, а саме позбавлення його можливості подання заперечень до акту або додаткових документів і пояснень. Відповідачем не обгрунтовано незастосування положень пп. 9.2 п. 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, відповідно до якого тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей: платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми. До таких осіб не застосовується обмеження щодо обсягу доходу та кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.

П.п. 91.4.3 п. 91 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України не відміняє дію п.п. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України щодо загальної суми річного граничного обсягу доходу. Застосування ж в 2023 році зменшеного розміру граничного обсягу доходу до платника єдиного податку, який не скористався особливостями оподаткування, які встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України та не перевищив встановлений підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України граничний обсяг доходу в 2023 році (який становить 7 818 900 грн.) суперечить як вищевказаним нормам, так і визначеним статтею 4 Податкового кодексу України загальним принципам податкового законодавства України, таким як рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, презумпція правомірності рішень платника податку, соціальна справедливість. Оскільки за підсумками 2023 року обсяг доходу позивача не перевищив граничного обсягу доходу платника єдиного податку третьої групи, встановленого на 2023 рік відповідно до підпункту 3) пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, висновок про перевищення позивачем такого обсягу доходу є безпідставним, незаконним та таким, що протирічить обставинам справи.

Також зазначає, що позивач перейшов на ставку податку 2% саме з 16.01.2023. Відповідно, дохід отриманий ним до цієї дати не може враховуватися в силу приписів пп. 91.4.3 п.91 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України, згідно якого у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу. Так, як вбачається із банківських виписок позивача, в період з 01.01.23р. по 15.01.23р. позивач отримав дохід в розмірі 436 500 грн., сплатив з нього податок 5% та подав відповідну декларацію. Одночасно, в період з 16.01.23р. по 31.01.23р. позивач отримав дохід в розмірі 167 500 грн., сплатив з нього податок 2% та подав відповідну декларацію. А отже, зазначене в акті перевірки перевищення на 261 141 грн. просто не могло існувати, оскільки 15 днів січня 2023 року позивач сплачував єдиний податок 5% на загальних підставах і в цей період отримав 436 500 грн. доходу, які були задекларовані за наслідками 2023р. З урахуванням вищевикладеного просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 03.10.2024 подано відзив на позовну заяву та вказано, що посилання позивача на не дотримання ст. 86 ПК України жодним чином не змінило б факту перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи. Відповідно до вимог ПК України при перевищенні обсягу доходу платник єдиного податку третьої групи зобов`язаний: застосувати до суми перевищення ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків; у порядку, встановленому главою 1 розділу XIV ПК України не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу (у даному випадку до 20.01.2024) подати заяву та перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених ПК України. Позивач з 18.07.2000 року зареєстрований як фізична особа підприємець і перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області та з 01.01.2016 року по 15.01.2023 року використовував спрощену систему оподаткування на 3 групі зі ставкою 5%. З 16.01.2023 року по 31.07.2023 року платник перебував на спрощеній системі оподаткування по третій групі зі ставкою 2%, які використовують особливості оподаткування, з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року платника автоматично було повернуто на 3 групу зі ставкою 5%. В ході здійсненого аналізу податкової декларації платника єдиного податку за результатом фінансово-господарської діяльності протягом 2023 року за № від 08.02.2024 року позивачем задекларовано обсяг доходу в сумі 3 519 016,00 грн. Отже, позивач у 2023 році не застосував особливості оподаткування 5 календарних місяців (серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень), тому граничний обсяг доходу за 2023 рік для 3 групи складає 3 257 875,00 грн. Згідно наданої податкової декларації платника єдиного податку за звітний (податковий) період 2023рік від 08.02.2024 року вх. № , загальна сума доходу склала 3 519 016,00 грн., що перевищує обсяг доходу, визначений для таких платників підпунктом 91.4.3 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України. Сума перевищення склала 261 141,00 грн. При перевищенні обсягу доходу, відповідно до норм ПК України, платник єдиного податку третьої групи зобов`язаний застосувати до суми перевищення ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків та не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу, подати заяву та перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених ПК України. Втім, така заява до контролюючого органу платником не подавалася. Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи. Відповідач вважає прийняте рішення правомірним та просить у задоволенні позову відмовити.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як фізична особа підприємець 18.07.2000 року № державної реєстрації 0012967, взято на облік в Олександрівській ДПІ (Шевченківський район м. Запоріжжя) Головного управління ДПС у Запорізькій області як фізичну особу підприємця 18.07.2000 року № взяття на облік 0020828, основний вид діяльності: Вантажний автомобiльний транспорт (49.41).

Позивач з 18.07.2000 року зареєстрований як фізична особа підприємець і перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області та з 01.01.2016 року по 15.01.2023 року використовував спрощену систему оподаткування на 3 групі зі ставкою 5%. З 16.01.2023 року по 31.07.2023 року платник перебував на спрощеній системі оподаткування по третій групі зі ставкою 2%, які використовують особливості оподаткування, з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року платника автоматично було повернуто на 3 групу зі ставкою 5%.

12.04.2023 позивач подав податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за І квартал 2023 року. Обсяг доходу за звітний період становить 436500 грн.

25.10.2023 позивач подав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 9 місяців 2023 року. Обсяг доходу за звітний період становить 1756550 грн.

08.02.2024 позивач подав податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи 2023 рік. Обсяг доходу за звітний період становить 3519016 грн.

Відповідно до даних заключної виписки за період 01.01.2023 по 31.12.2023 загальна сума операцій позивача за 2023 рік склала 7594041 грн.

02.04.2024 року на підставі пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, підпункту 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та п. 76.1. ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України ГУ ДПС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку позивача, щодо дотримання умов застосування спрощеної системи оподаткування для фізичної особи підприємця. За результатами перевірки складено акт від 02.04.2024 року № 3579/08-01-024-09/.

Камеральною перевіркою встановлено порушення абзацу 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, а саме: платником податків не було здійснено перехід на сплату інших податків і зборів з 01.10.2024, у звязку з порушенням однієї з умов застосування спрощеної системи оподаткування для платників єдиного податку третьої групи, а саме у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи з першого числі місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення, відповідно до абзацу 3 а. 299.10 та абзацу 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Відповідно до пункту статті 299.10 статті 299 ПКУ ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 31.12.2023 від 02.04.2024 року №123.

Рішення та Акт направлено платнику засобами поштового зв`язку 02.04.2024 в порядку визначеному статтею 42 ПК України, поштове відправлено повернуто на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області з відміткою пошти «закінчення терміну зберігання».

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаного рішення позивач звернувся до суду із цим позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (підпункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Приписами підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що до третьої групи платників єдиного податку належать: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України;

не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів;

обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку встановлений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (пункт 299.2 статті 299 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Водночас, положеннями абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Дослідивши докази по справі, встановлено, що підставою для прийняття спірних рішення слугували висновки контролюючого органу щодо перевищення платником протягом календарного року встановленого обсягу доходу платника єдиного податку третьої групи абз. 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України обсяг доходу платника єдиного податку третьої групи не повинен перевищувати 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що становить 7818900,00 гривень.

У акті №14513-04-36-24-13/ від 28.03.2024 року контролюючий орган при обрахунку доходу платника єдиного податку другої групи в 2023 році посилається на підпункт 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та розраховує, що граничний обсяг доходу позивача не повинен перевищувати 2793900,00 гривень.

Згідно з підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Норма, викладена в підпункті 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, внесена Законом України від 30.06.2023 року №3219-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (далі - Закон №3219-IX), який набрав чинності з 01.08.2023 року.

Згідно із матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач з 01.01.2016 року по 15.01.2023 року використовував спрощену систему оподаткування на 3 групі зі ставкою 5%. З 16.01.2023 року по 31.07.2023 року платник перебував на спрощеній системі оподаткування по третій групі зі ставкою 2%, які використовують особливості оподаткування, з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року платника автоматично було повернуто на 3 групу зі ставкою 5%.

Згідно матеріалів справи, отриманий дохід позивача за 2023 рік склав 7 594 041 гривень.

Як вже зазначалось, згідно пункту 9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення", який набрав законної сили 01 серпня 2023 року, визначав особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу, з 01 серпня 2023 року.

За пунктом 9-1.4, в редакції згаданого Закону № 3219-ІХ від 30.06.2023 року визначено сферу правовідносин та коло платників податку, на які поширюється даний пункт, та прямо передбачено особливості справляння єдиного податку платниками, які до 1 серпня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, і до вказаного періоду не перейшли самостійно на іншу систему оподаткування.

Підпункт 9-1.4.3, який є складовою частиною пункту, поширюється лише на правовідносини, коло яких визначено вказаним пунктом, та на суб`єктів, які станом на 1 серпня 2023 року продовжували перебувати у статусі платників єдиного податку III групи із ставкою податку 2%.

Станом на 01 серпня 2023 року, позивач не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу.

Отже, згідно наведеного вище, слід дійти висновку, що до набрання чинності підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України граничний обсяг доходу за 2023 рік позивача (7 594 041 грн.) перебував в межах, визначених підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (7 818 900,00 грн). Як наслідок, у позивача не виникло обов`язку згідно з абзацом 1 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України перейти на сплату інших податків і зборів, тощо.

Слід також вказати про те, що відповідач не вказує про порушення позивачем податкового законодавства після набрання чинності Законом №3219-IX, зокрема, доповнення підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Як встановив суд, оскаржене рішення прийняте на підставі акта камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Зі змісту викладеного слідує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 06.05.2020 у справі №812/1137/16.

Оскільки спірне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийнято на підставі висновків камеральної перевірки, а не документальної перевірки як того вимагає чинне законодавства, суд дійшов висновку про порушення відповідачем процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку, що в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття відповідачем рішення від №123 від 02.04.2024 року.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд вважає наявними підстави для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 299.13 статті 299 Податкового кодексу України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Встановлення судом факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття протиправного рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку. У цьому випадку з 31.12.2023, шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців з 31.12.2023 ОСОБА_1 від 02.04.2024 року №123.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 31.12.2023 як платника єдиного податку та включити його до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.11.2024.

Суддя А.В. Сіпака