Справа № 759/14623/24
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14623/24

пр. № 2-а/759/167/24

25 листопада 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора І взводу 5 роти 2 батальйону полку Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до інспектора І взводу 5 роти 2 батальйону полку Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Інспектором І взводу 5 роти 2 батальйону Полк - 1 УПП в м. Києві лейтенантом поліції Кругликом С.С. було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА №2558100 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3.400 грн.

Як вказано в постанові, 07.07.2024 року в 16.20 годині в АДРЕСА_1 позивач керував транспортним засобом і не мав посвідчення водія та права керування ним з відповідною категорію, чим порушив п. 2. 1 Правил дорожнього руху ( ПДР ) - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, але він фактично не був учасником дорожнього руху, поліція його не зупиняла і документи не перевіряла. Приблизно у вказаний час позивач підійшов до власного автомобіля марки Renault Megane днз НОМЕР_1 , який був припаркований на стоянці біля будинку АДРЕСА_1 і не збираючись на ньому взагалі кудись рухатись і заводити двигун, сів в салон свого автомобіля на переднє пасажирське сидіння разом з сидінням водія з метою забрати з «бардачка» свої власні документи. В позивача виник словесний конфлікт з водієм автомобіля Hyundai Sonata днз НОМЕР_2 , який був припаркований поруч з його автомобілем, за місце паркування, щоб уникнути конфлікту позивач не став сперечатись і пішов додому.

Приблизно через 30 хв. у двір будинку, де припаркований його автомобіль приїхав наряд патрульної поліції і відповідач з цього екіпажу патрульної поліції, зателефонувавши на номер телефону позивача, який на папірці був розташований на склі його авто, викликавши позивача вже з дому, почав складати постанову відносно нього про накладання адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, хоча позивач йому пояснив, що на даний час в нього відсутнє посвідчення водія і в результаті цього він не міг керувати та не керував, не заводив двигун і не рухався на своєму автомобілі взагалі.

Відповідач - працівник поліції, який склав дану постанову за вчинення вказаного адмінправопорушення, не мав достатніх даних вказувати у своїй постанові, що позивач керував своїм автомобілем всупереч ч. 2 ст. 126 КУпАП, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, так як він не був очевидцем даної події, на боді-камеру фіксація не проводилась і не мав жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, а керувався при цьому, тільки своїми оціночними судженнями, які не можуть з`являтись доказами.

Вказана постанова складена в порушення вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, так як у даній адміністративній справі не зібрано жодних доказів, які би чітко вказували про причетність Позивача до скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП і на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач зазначив, що правила дорожнього руху він не порушував, не маючи при собі у вказаній в справі час посвідчення водія, за кермом свого автомобіля він не перебував і взагалі не рухався на ньому ні по дорозі стоянці у дворі вказаного будинку, ні по іншим проїзним частинам міста.

Таким чином, позивач вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : відсутність події і складу адміністративного правопорушення, про що свідчать матеріали даної адміністративної справи.

Ухвалою суду від 19.07.2024 року відкрито провадження у справі у спрощенному порядку без виклику сторін.

18.09.2024 представник позивача-Щур І.В. надіслала до суду відзив, згідно якого, проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2558100 від 07.07.2024, близько о 19 год 29 хв. за адресою: проспект Академіка Палладіна 18/30, в м. Києві ОСОБА_1 транспортний засіб Renault Megane днз НОМЕР_1 , під час керування транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив чим порушив п. 2.1.(а) та п. 2.4 (а) правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі - ПДР) за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 2 ст. 126 Кодексу України про Адміністративні правопорушення. Внаслідок чого відповідачем винесена вище вказана постанова, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 3400 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.1 (а, б, ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1ПДР.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1,1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського - пред`явити, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс).

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія відповідної категорії, а відповідності п. 2.4 ПДР після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського зобов`язані пред`явити документи зазначені в п. 2.1 ПДР.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, (ч. 2 ст. 126 КУпАП).

Отже, відсутність посвідчення водія відповідної категорії у водія виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, шо посвідчення водія може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 14.11.2017 у справі № 711/4707/17.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 359/5483/20 від 11.02.2021 суд визначив, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів. Дана позиція збігається з позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16- а.

Судом встановлено, що 07.07.2024 екіпажем патрульної поліції отримано виклик по лінії 102 Дорожня транспортна пригода за участю двох автомобілів за адресою АДРЕСА_1 , прибувши за місцем виклику водій авто Хюндай Соната пояснив, що зупився в дворі будинку та перебував в авто, інший водій ОСОБА_1 керуючи авто Renault Megane днз. НОМЕР_1 , здійснив наїзд та зник з місця ДТП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 07.07.2024 вимог п. 2.1 А ПДР було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. А також те, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обгрунтованим, навіть коли факт порушення ПДР за яке було здійснено зупинку водія не знайшло свого підтвердження.

Взявши до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що Інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, отже позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КУпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», ст. ст. 9, 21, 72-778, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора І взводу 5 роти 2 батальйону полку Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум