Справа № 580/9420/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року справа № 580/9420/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Павенський Б.В. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якому просить:

-визнати протиправною відмову командування в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, щодо не звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи;

-зобов`язати командування в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби за підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, з підстав, що зазначені у п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу по мобілізації. Звернувшись по команді із рапортом про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, протиправно листом отримав відмову. Вважає дії відповідача щодо відмови у звільненні позивача з військової служби протиправними та просить зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 у відповідності до військового квитка серії НОМЕР_3 з 27.01.2023 мобілізований на підставі Указу Президента України №758/2022 та 25.02.2023 на підставі наказу №24-ос зарахований до особового складу в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

20.08.2024, звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити його з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп. "г" п. 2 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", так як має необхідність у здійсненні постійного догляду за особою з інвалідністю I групи ОСОБА_2 , яка являється рідною бабою.

До вказаного рапорту позивачем долучено в копіях: -рішення про призначення помічником фізичної дієздатної особи №99 від 11.07.2024; -довідку помічника №1 від 12.07.2024; -витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №1; -витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України №8; -паспорт громадянина України ОСОБА_3 ; -ідентифікаційний номер ОСОБА_3 ; -витяг №1090 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; -свідоцтво про народження ОСОБА_3 ; -свідоцтво про народження ОСОБА_4 ; -свідоцтва про шлюб (ХРИПКО) ОСОБА_5 ; -рішення суду від 06.08.2010 про розірвання шлюбу ОСОБА_6 та копія додаткового рішення від 31.08.2010; -висновок ЛКК №40 ОСОБА_7 ; -висновок ЛКК №42 ОСОБА_8 ; -довідка до акту МСЕК ОСОБА_7 ; -пенсійне посвідчення ОСОБА_7 ; -довідка МСЕК ХРИПКО K.M.; -довідка до рішення ЛКК ОСОБА_9 ; -пенсійне посвідчення ОСОБА_8 ; -паспорт громадянки України ОСОБА_8 ; -ідентифікаційний номеру ОСОБА_10 ; -паспорт громадянки України ОСОБА_7 ; -ідентифікаційний номеру ОСОБА_7 ; -свідоцтво про смерть ОСОБА_11 ; -свідоцтво про смерть ОСОБА_12 ; -висновок №5 ОСОБА_8 ; -акт встановлення факту здійснення догляду; -акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; -висновок ЛКК №6 ОСОБА_13 ; -нотаріально зареєстрована заява №193 ОСОБА_8

17.09.2024 №08/49550/24-Вн, відповідач листом повідомив позивачу про відмову у звільненні його з військової служби, зазначивши, що у доданих до рапорту документах «відсутній документ (довідка МСЕК або висновок ЛККК), згідно з яким ОСОБА_14 потребує постійного догляду за висновком медикосоціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.».

Вважаючи протиправними невчинення командиром Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України передбачених законом дій за наявності обґрунтованих підстав для звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи (по зору) згідно довідки МСЕК серії НОМЕР_4 * від 07.10.2011 безтерміново та потребує постійного стороннього догляду «висновок про умови та характер праці».

Згідно довідки про рішення ЛКК КНП «Срібнянська ЦЛ» від 21.02.2023 ОСОБА_2 , визнана такою, що не може самостійно пересуватись та обслуговувати себе самостійно.

Згідно з Довідкою ЛКК № 42 від 20.02.2024 ОСОБА_2 , потребує стороннього догляду та не здатна до самообслуговування

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , в графі мати зазначена ОСОБА_15 свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_6 ) ОСОБА_16 , батько - ОСОБА_17 .

Рідна донька ОСОБА_2 ОСОБА_18 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 ) являється особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №463097, підстава - загальне захворювання.

Згідно довідкою ЛКК №40 від 20.02.2024 року, ОСОБА_14 за станом свого здоров`я не може надавати послуги з догляду.

Чоловік ОСОБА_2 , - ОСОБА_19 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 ).

Син ОСОБА_2 , - ОСОБА_20 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , .(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_9 ).

Згідно Довідкою №1 від 12.07.2024 Вервинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області видана ОСОБА_1 , що він зареєстрований за рішенням ради, як помічник інваліда 1-ї групи ОСОБА_2 , яка не здатна до самообслуговування.

Рішенням №99 від 11.07.2024 Вервинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_1 призначено помічником інваліда 1-ї групи ОСОБА_2 , яка не здатна до самообслуговування.

Суд звернув увагу, що призначення помічником інваліда 1-ї групи ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відбулося після його мобілізації до лав ЗСУ - 27.01.2023, що явно унеможливлює догляд за особою з інвалідністю I групи вже більше 1,5 років.

Крім того, жодного рішення по рапорту позивача від 20.08.2024, військовою частиною НОМЕР_1 не приймалося.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 29.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Позивач звернувся із рапортом про звільнення із Збройних сил України за пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Підстави звільнення з військової служби визначені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Абзацом 13 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану, необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є внуком (другий ступінь споріднення) ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І групи та яка потребує постійного стороннього догляду у відповідності до довідки МСЕК серії МСЕ-ЧНВ №286493* від 07.10.2011.

Рішенням №99 від 11.07.2024 Вервинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_1 призначено помічником інваліда 1 групи ОСОБА_2 , яка не здатна до самообслуговування, однак призначення помічником відбулося після його мобілізації до лав ЗСУ - 27.01.2023, що явно унеможливлює догляд за особою з інвалідністю I групи вже більше 1,5 років.

При цьому, дочка ОСОБА_2 , хоча згідно довідкою ЛКК №40 від 20.02.2024 року, за станом свого здоров`я не може надавати послуги з догляду, однак всупереч вимог п. 3 ч. 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ сама не потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, наявність у ОСОБА_2 інвалідності I групи не є самостійною підставою для звільнення з військової служби позивача, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану з урахуванням додаткової умови наявність інших членів сім`ї першого ступеня споріднення такої особи, які не потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Також суд зазначає таке.

Згідно преамбули Закону України Про соціальні послуги від 17.01.2019 року № 2671-VIII, цей Закон визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Згідно п. 1 ч. 1 Закону №2671-VIII, базові соціальні послуги - соціальні послуги, надання яких отримувачам соціальних послуг відповідно до цього Закону забезпечується Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, а також виконавчими органами сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад і визнаних Кабінетом Міністрів України спроможними в порядку, встановленому законом (далі - ради об`єднаних територіальних громад).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону №2671-VIII, фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5)дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Як вже встановлено, з 27.01.2023 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та постійно перебуває у визначених місцях дислокації, а тому не може здійснювати такий догляд за особою з інвалідністю I групи, як це зазначено в акті обстеження житлово-побутових умов №б/н від 08.01.2024 року.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо прийняття рішення по результатах розгляду рапорту.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до п. 6, 7 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно з п. 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п. 225 цього Положення. Так, пп. 2 п. 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

-у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

-у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Стосовно порядку звільнення, п. 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

-підстави звільнення з військової служби;

-думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

-районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз. 3 п. 241 Положення №1153/2008).

Згідно з п. 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю групи або за особою, яка за висновком МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. При цьому, законодавець визначив конкретне рішення, яке приймається за результатом розгляду рапорту.

Як зазначалося судом вище, листом повідомлено щодо відмови у задоволені рапорту про звільнені в наслідок того, що військовослужбовцем не підтверджено підставу звільнення.

Військовослужбовець в рапорті зазначає про відсутність у особи з інвалідністю чоловіка та дітей, які можуть здійснювати догляд, однак належними доказами це не підтверджено. Із доданих до рапорту документів випливає, що у особи з інвалідністю I групи є рідна дочка, яка за висновком ЛКК не є такою що потребує догляду.

Обов`язок піклуватися та утримувати членів своєї сім`ї встановлено Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. ст. 202, 203 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Главою 22 СК України встановлено обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів, які потребують матеріальної допомоги.

Тобто, зазначений обов`язок виникає, якщо члени сім`ї потребують матеріальної допомоги та непов`язаний зі станом здоров`я, встановленою інвалідністю та нездатністю особи до самообслуговування у зв`язку з чим ця особа потребує постійного догляду.

При цьому, постійний догляд - це форма догляду за особами з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що зазначені відповідачем у листі підстави відмови у звільненні позивача з військової служби стосовно неналежного підтвердження необхідності постійного догляду є неправомірними, а відтак військова частина при розгляді рапорту позивача допустила неналежний його розгляд.

Разом з тим, суд вважає, що лист військової частини не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому в даному випадку відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправними дій військової частини в частині неналежного розгляду рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст. 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.08.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР