Справа № 753/16877/24
Суддя: Котенко Р. В.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/202/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді - Котенко Р. В., за участю секретаря - Троцковець К. В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кірсік С. В., представників відповідача - Кирилюка Є. С., Лаврінець О. О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача адвокат Кірсік Сніжана Володимирівна звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Позов обгрунтовує тим, що постановою від 08.08.2024 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП ОСОБА_1 та накладено на неї штраф у розмірі 3 400,00 грн, на підставі того, що остання зробила завідомо неправдивий виклик за телефоном «102» за фактом домашнього насильства, що у подальшому не підтвердилось. Зазначає, що постанова є незаконною, оскільки представниками поліції не були об`єктивно та у повній мірі з`ясовані дійсні обставини справи, внаслідок чого представники правоохоронних органів помилково дійшли висновку про відсутність домашнього насилля щодо позивачки зі сторони її колишнього чоловіка. Натомість, 08.08.2024 колишній чоловік позивача ОСОБА_2 застосував по відношенню до позивачки фізичне насилля, що підтверджується висновком експертного дослідження від 08.08.2024. Зазначене спростовує висновки представника патрульної поліції і щодо відсутності факту домашнього насилля і щодо безпідставного та завідомо неправдивого виклику ОСОБА_1 патрульної поліції. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку із чим просить постанову про притягнення ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 13.09.2024 у справі було відкрите провадження, вирішено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

24.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, яким відповідач заперечує проти позову у повному обсязі. Зазначає, що в ході виїзду за викликом ОСОБА_1 по лінії «102» з приводу нібито домашнього насильства з боку чоловіка на місце події наряду поліції з протидії домашньому насильству, інформація щодо вчинення домашнього насильства відносно позивачки свого підтвердження не знайшла. Так, зокрема, по прибуттю представників правоохоронних органів ОСОБА_1 від написання заяви по факту сімейного насильства категорично відмовилась та причини виклику поліції остання пояснити не змогла. Відтак, відповідач вважає, що на заявницю правомірно була складена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Разом з відзивом на позов відповідач подав клопотання про виклик свідка, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.09.2024 відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено, призначено судове засідання на 08.10.2024. Також цією ухвалою задоволено клопотання відповідача про виклик свідка. У судове засідання, призначене на 08.10.2024 у якості свідка викликано інспектора сектору протидії домашньому насильству Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3.

03.10.2024 від представника позивача адвоката Кірсік С. В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що позивач не погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві. Зазначила, що оскаржувана постанова не містить доказів вчинення позивачкою адміністративного правопорушення. Зокрема, інспектор поліції не відібрав у неї пояснень, не встановив свідків правопорушення та не відібрав у них покази, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.

У судове засідання з`явилась позивач, її представник адвокат Кірсік С.В., представник відповідача та свідок ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що позивач та її колишній чоловік ОСОБА_2 після розірвання шлюбу проживають разом в одній квартирі. ОСОБА_2 періодично зловживає спиртними напоями та вчиняє з позивачкою сварки та скандали. 08.08.2024, пізно ввечері, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в черговий раз вчинив по відношенню до ОСОБА_1 домашнє насилля, а саме: ображав її нецензурними словами, штовхав, кидався у бійку тощо. З метою захисту від протиправних дій ОСОБА_2 , позивачка за телефоном «102» викликала поліцію. По прибуттю, поліцейські, замість того, щоб з`ясувати дійсні обставини події, насміхаючись над ОСОБА_1 , склали на неї постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, тобто за завідомо неправдивий виклик поліції. Зауважила, що можливо, під час приїзду поліцейських на тілі позивачки не було явних ознак застосування до неї фізичного насилля, однак зранку, після зазначеної події, позивачка звернулась до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. За результатами обстеження ОСОБА_1 , експертом був виданий висновок експертного дослідження, згідно із яким виявлені на тілі ОСОБА_1 ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень та за давністю можуть відповідати терміну 08.08.2024. При цьому, представники поліції не відібрали пояснень ані у позивача, ані у її колишнього чоловіка, не роз`яснили, що позивач може написати заяву щодо вчиненого проти неї правопорушення. Вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні пояснила, що у житті так склалися обставини, що вони з колишнім чоловіком ОСОБА_2 вимушені проживати в одній квартирі. Колишній чоловік періодично вживає алкоголь і, перебуваючи у алкогольному сп`янінні, періодично вчиняє щодо неї домашнє насилля. Так, зокрема, він може її ображати, обзивати нецензурними словами, штовхати, ламати у квартирі меблі, вибивати скло у вікнах квартири тощо. 08.08.2024, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, ОСОБА_2 вчергове влаштував сварку, під час якої обзивав її нецензурними словами, погрожував, сильно хватав за руки та штовхнув, внаслідок чого вона впала та вдарилася головою, душив за шию, хватав її за волосся. Всі ці дії відбувались пізно ввечері, а їй зранку потрібно було на роботу, вона не могла спокійно піти відпочивати, тож вона попередила ОСОБА_2 , що якщо він не припинить свої протиправні дії, вона викличе поліцію. Однак ОСОБА_2 не реагував на ці слова та продовжував чинити щодо неї насилля. Переживаючи за своє життя та здоров`я, позивачка зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що колишній чоловік чинить по відношенню до неї домашнє насилля. По прибуттю патрульної поліції, представники поліції зазначили, що вони не бачать події домашнього насильства та склали відносно неї постанову про адміністративне правопорушення за завідомо неправдивий виклик поліції. При цьому, представники поліції не відібрали у неї ніяких пояснень, не запропонували написати заяву про вчинення щодо неї правопорушення. Також, позивач зазначила, що дійсно, коли приїхала поліція, на її тілі не були видно синців. Разом з тим, синці проявились на ранок, у зв`язку із чим вона звернулась до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для фіксації факту застосування до неї фізичного насильства. Вважає, що на неї неправомірно склали постанову, адже поліцію вона викликала аби її захистили від протиправних дій її колишнього чоловіка.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що позивач, викликаючи поліцію, не зазначила оператору, що приймав її дзвінок, про те, що до неї застосовується фізичне насилля. По прибуттю за викликом до квартири, де мешкає позивач та її колишній чоловік, представниками поліції не було встановлено події домашнього насильства. Свідків події не було, ОСОБА_1 про тілесні ушкодження не заявляла, з вимогою прийняти від неї заяву про вчинення ОСОБА_2 щодо неї правопорушення до поліцейських не зверталась. Зазначив, що представниками патрульної поліції були вчинені всі заходи, спрямовані на зібрання доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, однак інформація, повідомлена ОСОБА_1 оператору лінії « 102 », не підтвердилась. У зв`язку із зазначеним, представники поліції правомірно дійшли висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є інспектором сектору протидії домашньому насильству Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. У серпні 2024 року, у період з 00.00 год. по 02.00 год. він разом зі своєю напарницею ОСОБА_4 отримав виклик від оператора про вчинення домашнього насильства. Прибувши за вказаною адресою, їх у коридорі зустрів чоловік, як потім було з`ясовано - ОСОБА_2 Чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, але не був агресивним. Двері у квартиру відкрила позивачка та надала пояснення, що у неї з колишнім чоловіком ОСОБА_2 була сварка, проте заяву про вчинення ОСОБА_2 щодо неї домашнього насильства не писала. ОСОБА_1 казала, що колишній чоловік її штовхав, одна видимих ушкоджень на її тілі не було. Оскільки вони прибули на виклик приблизно опівночі, то з`ясовувати обставини події шляхом опитування сусідів не стали, оскільки було пізно. На його думку, сварка між колишнім подружжям відбулась через те, що позивачка не хотіла давати ОСОБА_2 гроші на купівлю алкоголю і, не розібравшись у ситуації, безпідставно викликала поліцію. Відтак, керуючись внутрішнім переконанням та не вбачаючи події адміністративного правопорушення - вчинення домашнього насильства, ним було прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик, про що було складено постанову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, а також покази свідка, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 349012 від 08.08.2024, винесеної інспектором СПДН ВП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3., до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, а саме за те, що 08.08.2024 о 00 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції по спеціальній лінії 102 «Домашнє насильство», по факту інформація не підтвердилась. На позивача було накладено штраф у розмірі 3 400,00 грн.

Частина 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Як встановлено судом у судовому засіданні, зокрема, з показань свідка ОСОБА_3 , після прибуття за викликом за місцем проживання позивача, він дійшов висновку про відсутність події домашнього насильства та, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. При цьому ані у ОСОБА_1 , ані у її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який міг бути свідком події завідомо неправдивого виклику поліції, працівниками поліції пояснення відібрані не були.

В обґрунтування доводів правомірності складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем був наданий відеозапис з боді-камер поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які прибули на місце події за викликом ОСОБА_1 .

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивачка дійсно повідомила працівникам поліції, що викликала поліцію, аби представники правоохоронних органів щось зробили з її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Проте причиною виклику поліції називала застосування до неї зі сторони ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства. Зокрема, протягом відеозапису ОСОБА_1 неодноразово зазначала працівникам поліції, що колишній чоловік у той вечір, 08.08.2024, ліз до неї битися, ображав її нецензурними словами. Окрім того, зазначала, що це вже не перший випадок домашнього насильства і вказувала як на доказ неправомірної поведінки ОСОБА_2 , зокрема, на вибите раніше ним у стані алкогольного сп`яніння скло у дверях на балкон. При цьому, аби довести працівникам поліції свої твердження, ОСОБА_1 при працівниках поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_6 телефонувала своїй родичці, аби та підтвердила правдивість її слів. Окрім того, вбачаючи, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на думку позивача зневажливо до неї відносяться та відверто ставлять під сумнів її доводи, запитала у них чи потрібно їй викликати інший наряд поліції.

Суд звернув увагу, що працівниця поліції ОСОБА_7 пропонувала ОСОБА_1 показати на тілі сліди застосування до неї ОСОБА_2 фізичного насилля. Разом з тим, як зазначила сама ОСОБА_1 , синці на тілі у неї проявилися лише на ранок.

При цьому, суд бере до уваги доводи представника відповідача Лаврінець О. О. , що висновок експертного дослідження № 043-236-2024 від 08.08.2024, який наданий позивачем на підтвердження спричинення їй 08.08.2024 ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, є неналежним доказом, оскільки всупереч вимогам ч. 7 ст. 101, ч. 6 ст. 104 КАС України експертний висновок не мітить відомостей, що він підготовлений для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Проте, суд зауважує, що відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під ознаки домашнього насильства підпадає не тільки фізичне насильство.

Так, зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З огляду на ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до основних засад запобігання та протидії домашньому насильству серед іншого належать: гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників .

Окрім того, суд бере до уваги доводи представника позивача адвоката Кірсік С. В. про те, що працівниками поліції безпідставно не була здійснена процедура оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, передбачена Порядком проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180 (далі - Порядок № 369/180).

Так, зокрема, відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку № 369/180 оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Окрім того, обов`язок під час реагування на факти домашнього насильства, вжиття заходів щодо його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків передбачений п. 2.3 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3., затвердженої 07.06.2024 начальником Дарницького УП ГУНП у м. Києві полковником поліції ОСОБА_9 .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що внутрішнього переконання працівника поліції ОСОБА_3 для прийняття рішення про відсутність події домашнього насильства, як він зазначив у судовому засіданні, надаючи покази як свідок, було недостатньо. Адже для з`ясуваня чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні КУпАП покладає на уповноважену особу обов`язок зібрання доказів у справі. Зокрема, працівники поліції мали відібрати пояснення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , опитати свідків, зокрема, сусідів, які могли чути обставини події 08.08.2024, здійснити процедуру оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, передбачену Порядком № 369/180 тощо, що здійснено не було.

Враховуючи наведене, працівники поліції передчасно та безпідставно дійшли висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування».

Відповідно до п.п. 3-5, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Як зазначила позивачка, вона викликала поліцію, оскільки внаслідок вчинення щодо неї її колишнім чоловіком дій, що містили ознаки домашнього насильства, переживала за своє здоров`я та життя, сподівалась, що працівники правоохоронного органу у цьому випадку її захистять. Натомість сама була притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року по справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не містить доказів, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України. Окрім того, враховуючи, що працівники поліції передчасно та безпідставно дійшли висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування», а досліджені судом докази у справі підтверджують доводи позивача ОСОБА_1 про наявність у неї підстав для побоювання за свою безпеку, суд дійшов стійкого переконання про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-78, 90, 91, 139, 241-246, 250, 251, 255, 286, КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - задовольнити.

Постанову ГБВ № 349012 по справі про адміністративне правопорушення, ухвалену 08.08.2024 інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП - скасувати.

Справу стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Повне рішення складено 22.10.2024.

Суддя Р. В. Котенко