Справа № 300/6432/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6432/23 пров. № А/857/4889/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року в справі 300/6432/23, прийняте суддею Остап`юком С.В. у місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за № 96 від 07.10.2023 та про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу період її роботи з 10.10.1992 до 08.12.2000 та призначити пенсію з 30.09.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення за № 96 від 07.10.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2022 про призначення пенсії та зарахувати до її страхового стажу період роботи з 10.10.1992 до 08.12.2000 в Асоціації пайовиків «Дружба». В задоволенні решти повних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що період роботи позивача з 10.10.1992 до 08.12.2000, що становить більше 8 років, підлягає зарахуванню органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Суд першої інстанції враховуючи визначений органом Пенсійного фонду України страховий стаж позивача 21 рік 6 місяців 24 дні, при необхідному 24 роки, та встановлений наявний стаж позивача більше 8 років за період з 10.10.1992 до 08.12.2000, то на момент звернення позивача 30.09.2022 за призначенням пенсії у неї був необхідний страховий стаж більше 24 роки, і позивача мала право на призначення пенсії.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем за період роботи в колгоспі, окрім трудової книжки подано довідку від 13.04.2022 №140/08-40 видану Коломийською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області архівним відділом №2 про період роботи в колгоспі у період з 1988 по 2000 рік якій зазначено інформація щодо кількості вироблених людино-днів, трудову участь у колгоспі «Дружба», дана довідка містить прізвище позивача « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 », що суперечить записам у трудовій книжці.

Також позивачем не було додано довідку про перейменування колгоспу «Дружба» в Асоціацію Пайовиків «Дружба» ні до органів Пенсійного фонду ні до суду. Для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи трудової діяльності необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком № 637.

Крім уточнюючих довідок про період роботи з 10.10.1992 по 08.12.2000, які необхідно надати позивачці, необхідно також надати свідоцтво про шлюб, що підтверджує належність даних архівних довідок ОСОБА_1 , а саме про зміну прізвища « ОСОБА_2 », на « ОСОБА_3 ». Згідно з пунктом 26 Порядку 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові, або прізвищем особи, зокрема, за паспортом, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в позові.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 30.09.2022 про призначення пенсії за віком.

Рішенням органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за № 96 від 07.10.2022 визначено страховий стаж позивача 21 рік 06 місяців 24 дні, при необхідному страховому стажі 24 роки, відмовлено у зарахування до страхового стажу періоду її роботи з 10.10.1992 до 08.12.2000 оскільки відсутня довідка про перейменування колгоспу в Асоціацію Пайовиків «Дружба», та відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. Також цим рішенням встановлено, що позивач станом на 01.01.1993 проживала у зоні посиленого радіологічного контролю 06 років 08 місяців 05 днів.

Вважаючи протиправним оскаржуване рішення, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 24 Закон №1058-ІV, передбачено з яких складових складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування .

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з тим, у законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» за №301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17).

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки позивача, що містять відомості про його роботу та військову службу, не є підставою для відмови у зарахуванні таких періодів до стажу роботи.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі за № 688/947/17, провадження № К/9901/35103/18 встановлено, що фактично внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії періодів роботи на такому підприємстві.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , як основного документу, позивач з 01.02.1990 працювала в колгоспі «Дружба», який реорганізовано в Асоціацію Пайовиків «Дружба». В період з 10.10.1992 до 08.12.2000 позивача працювала та була членом Асоціацію Пайовиків «Дружба».

Стосовно тверджень відповідача про відсутність довідки про перейменування колгоспу в Асоціацію Пайовиків «Дружба», суд зазначає наступне.

Згідно довідки Архівного відділу № 2 Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області за № 144/08-40 від 13.04.2022 книги протоколів засідань правління колгоспу «Дружба» за 1992, в архівний відділ на збереження не передавалися, тому надати рішення загальних зборів колгоспників № 2 від 10.10.1992 про те, що колгосп «Дружба» реорганізовано в Асоціацію Пайовиків «Дружба» є неможливим.

Разом з тим, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , підтверджено, що колгосп «Дужба» реорганізовано в Асоціацію Пайовиків «Дружба», а ОСОБА_1 в період з 10.10.1992 до 08.12.2000 працювала у вказаній в Асоціації, а у суду не виникає сумнів щодо наявності таких обставин.

Таким чином, період роботи позивача з 10.10.1992 до 08.12.2000, що становить більше 8 років, підлягає зарахуванню органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача.

Визначений органом Пенсійного фонду України страховий стаж позивача 21 рік 6 місяців 24 дні, при необхідному 24 роки, та встановлений наявний стаж позивача більше 8 років за період з 10.10.1992 до 08.12.2000, то на момент звернення позивача 30.09.2022 за призначенням пенсії у неї був необхідний страховий стаж більше 24 роки, і позивач мала право на призначення пенсії.

Відтак, апеляційний суд вважає, що орган Пенсійного фонду України протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоду її роботи з 10.10.1992 до 08.12.2000 та відмовив у призначенні пенсії, тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії за № 96 від 07.10.2022, є протиправним та підлягає скасуванню та зобов`язанню відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 10.10.1992 до 08.12.2000 в Асоціації Пайовиків «Дружба» та повторно розглянути заяву позивача від 30.09.2022 про призначення їй пенсії за віком.

Разом з тим, вимоги позивача в частині призначення пенсії задоволенню не підлягають, оскільки орган Пенсійного фонду України відмову у призначенні пенсії обґрунтовує відсутністю у позивача стажу роботи визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а позивач у позовних вимогах не заявляє у відповідності до якого закону має право на призначення пенсії, тільки обґрунтовує заявлені вимоги Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно, суду не доведено за яким законом позивач має право на пенсію.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Стосовно тверджень відповідача про розбіжності у прізвищі позивача у долучених нею довідках та у паспорті громадянина України, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 позивач після реєстрації 24.11.1990 шлюбу змінили дівоче прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року в справі №300/6432/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар