Справа № 643/11025/24
Суддя: Феленко Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/645/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Феленко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Базака А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить скасувати постанову серії ЕНА №3094296 від 20.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 5роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Пономаренком Миколою Миколайовичем передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження в адміністративній справи відносно позивача закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.09.2024 інспектором 5 роти батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Пономаренком М.М. відносно позивача - ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ЕНА №3094296 від 20.09.2024 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.. В постанові зазначено, що 20.09.2024 о 20.40 год в м. Харкові по пр-ту Героїв Харкова, 151 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПРД України. Вважає, що накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства, а постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені у постанові обставини не відповідають дійсним обставинам події та не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

Позивач стверджує, що вчинив правопорушення в стані крайньої необхідності, оскільки, перебував в стані шоку та тривоги, оскільки, боявся прильоту ракети, так як в той день по місту Харкову багато таких вже відбулось.

Також позивач зазначає, що при розгляді справи грубо порушено його право на захист, у зв`язку з тим, що інспектор не ознайомив позивача з його правами, таким чином не надавши йому можливості скористатись правовою допомогою адвоката.

Крім цього, позивач посилається на процедурні порушення розгляду справи інспектором та стверджує, що усі відеозаписи та докази, що можуть надаватись відповідачем до суду не можуть вважатись належними, оскільки у постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснювалась відео фіксація.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 позовну заяву відкрито провадження у даній адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

13.11.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача з долученням відеофайлів подій стосовно оскаржуваної постанови, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. Посилався на те, що 20.09.2024 близько 20:40 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 151, екіпажем управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції виявлено рух транспортного засобу CHEVROLET LACETTI з реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій якого, здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, що об`єктивно вказувало на ознаки вчинення порушенням в діях водія пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Зазначені дії водія об`єктивно були юридичною підставою для реалізації поліцейських заходів, встановлених діючим законодавством.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3094296 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. Дії позивача кваліфіковані за ознаками ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідач, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а наведені доводи такими, що не відповідають дійсності та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, а обставини, які викладені в позовній заяві та поведінка водія після зупинки транспортного засобу поліцією, не відповідають поведінці людини, яка діє в стані крайньої необхідності та намагається убезпечити себе.

У судове засідання призначене на 26.11.2024 позивач та його адвокат Садовський М.М. а також представник відповідача Департаменту патрульної поліції не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце слухання справи належним чином. Сторонами надані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що інспектором роти №5 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Пономаренком М.М. складено постанову ЕНА №3094296 від 20.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України в розмірі 510,00 грн.

Так, зі змісту постанови вбачається, що 20.09.2024 о 20.40 год в м. Харкові по пр-ту Героїв Харкова, 151 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПРД України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 213 КУпАП унормовано, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законами України, зокрема, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з приписів п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Частина 1 ст. 251 КУпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідачем надані відеофайли, що були додані до постанови ЕНА №3094296 від 20.09.2024: «video_2024-09-30_15-01-55» - з камери відеореєстратору патрульного автомобіля та «export-3fjjl» - з нагрудної боді-камери поліцейського 766340, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, на відеозапису з камери відеореєстратору патрульного автомобіля «video_2024-09-30_15-01-55», зафіксовано, що транспортний засіб CHEVROLET LACETTI чорного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач, здійснив проїзд перехрестя у м. Харкові на заборонний (червоний) сигнал світлофора.

При цьому, суд зазначає, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Відтак, твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд до уваги не приймає.

Доводи позивача, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано прав позивача, які гарантовані ст. 63 Конституції України та ст. ст. 268, 289 КУпАП, суд вважає безпідставними, оскільки з наданого суду відеозапису «export-3fjjl» з нагрудної камери поліцейського 766340 вбачається, що поліцейський представляється, пояснює позивачу суть вчиненого правопорушення роз`яснює позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В подальшому, позивачу було роз`яснено строк та порядок оскарження винесеної постанові (ст. 289 КУпАП), про що також свідчить підпис позивача в оскаржуваній постанові.

Жодних клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не заявлялось.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, надає суду підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

У свою чергу, постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3094296 від 20.09.2024 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того, позивач посилався на існування крайньої необхідності, оскільки перебував в стані шоку та тривоги у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою та обстрілами міста.

Так, норми ст. 17 КУпАП визначають, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а ст.18 цього Кодексу передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, саме посилання позивача на існування крайньої необхідності у вигляді стану тривоги у зв`язку з повітряною тривогою, не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Досліджуючи відеозаписи з місця події, вигляд та поведінка позивача спростовує його твердження про перебування в стані шоку та тривоги.

Отже, дії інспектора патрульної поліції при винесенні щодо позивача оскаржуваної постанови у повній мірі відповідали вимогам процесуального та матеріального права.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача, які викладені в його адміністративному позові, внаслідок чого відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до статті 139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246, 286 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 ;

представник позивача - адвокат Садовський Максим Миколайович, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, ел. Пошта , юридична адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ;

представник відповідача - Ільченко Єлизавета Сергіївна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса вул. Шевченка, 315-А, м. Харків, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Ю.В. Феленко