Справа № 580/3391/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3391/24 Головуючий у 1 інстанції - Кульчицький С.О.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Беспалова О.О., Оксененка О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.01.2024 о/р № 74 про відмову в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», перерахунку і виплаті пенсії згідно з довідками Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» і від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.01.2024 № 74 про відмову в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», перерахунку і виплаті пенсії згідно з довідками Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 15.01.2024 перевести позивача на пенсію згідно з Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», здійснити перерахунок пенсії в розмірі 60% заробітної плати державного службовця на підставі довідок Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 15.01.2024 (з дня звернення з відповідною заявою до органів пенсійного фонду), з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та одержує пенсію за віком з січня 2019 року в розмірі 15 327,19 гривень.

15.01.2024 позивач письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про перехід на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» і статті 37 закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». До письмового звернення від 15.01.2024 додав довідки Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.08.1979 вбачається наступне.

Згідно з наказом від 07.05.1990 № 1-П позивач прийнятий по переводу із райфінвідділу на посаду начальника державної податкової інспекції.

Наказом від 02.11.1992 № 40 позивачу присвоєно персональне звання радник податкової служби другого рангу.

Перебуваючи на державній службі в державній податковій інспекції по Маньківському району і обіймаючи посаду начальника цієї інспекції, позивач прийняв 15.03.1995 присягу державного службовця.

Наказам від 25.11.1996 № 2-41 у зв`язку із ліквідацією державної податкової інспекції по Маньківському району ОСОБА_2 переведений до державної податкової адміністрації у Маньківському районі.

Наказом від 25.11.1996 № 1-о ОСОБА_3 призначений на посаду виконуючого обов`язки голови державної податкової адміністрації у Маньківському районі.

Наказом від 20.12.1996 № 12-о ОСОБА_3 призначений на посаду голови державної податкової адміністрації у Маньківському районі.

12.03.1998 державна податкова адміністрація у Маньківському районі перейменована у державну податкову інспекцію у Маньківському районі.

Наказом від 02.07.1998 № 160 у зв`язку із ліквідацією державної податкової інспекції у Маньківському районі позивач 07.09.1998 переведений до Маньківської міжрайонної державної податкової інспекції.

Наказом від 01.09.1998 № 50-о ОСОБА_3 07.09.1998 призначений начальником Маньківської міжрайонної державної податкової інспекції.

Наказом від 05.11.1998 № 59-о ОСОБА_4 10.11.1998 звільнений для подальшої роботи в Уманській об`єднаній державній податковій інспекції.

Наказом від 05.11.1998 № 59-о ОСОБА_3 10.11.1998 призначений на посаду начальника Уманської об`єднаної державної податкової інспекції.

Наказом від 19.02.1999 № 8-о ОСОБА_5 20.02.1999 присвоєно чергове спеціальне звання - радник податкової служби першого рангу.

Наказом від 12.09.2001 № 916-о ОСОБА_4 12.09.2001 призначений в порядку переведення на посаду першого заступника голови державної податкової адміністрації у Черкаській області. Присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби третього рангу.

Наказом від 09.07.2002 № 773-о ОСОБА_4 09.07.2002 звільнений з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в державну податкову адміністрацію у Кіровоградській області. Наказом від 09.07.2002 № 773-о ОСОБА_4 10.07.2002 призначений в порядку переведення на посаду голови державної податкової адміністрації у Кіровоградській області.

Указом від 23.08.2003 № 891/2003 ОСОБА_4 23.08.2003 присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби другого рангу.

Наказом від 31.05.2005 № 853-о ОСОБА_4 01.06.2005 звільнений з займаної посади у зв`язку з переведенням на іншу роботу.

Розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації від 12.07.2005 № 405-p ОСОБА_4 12.07.2005 призначений на посаду помічника голови патронатної служби обласної державної адміністрації. Присвоєно дев`ятий ранг державного службовця.

Розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації від 18.07.2005 № 427-р ОСОБА_3 18.07.2005 звільнений з займаної посади в порядку переведення з апарату обласної державної адміністрації в головне управління економіки обласної державної адміністрації.

Розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації від 18.07.2005 № 427-p ОСОБА_3 19.07.2005 призначений на посаду начальника головного управління економіки обласної державної адміністрації в порядку переведення з апарату обласної державної адміністрації.

Розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації від 18.07.2005 № 427-р ОСОБА_3 19.07.2005 присвоєно сьомий ранг державного службовця.

Розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації від 30.05.2006 № 305-р ОСОБА_3 31.05.2006 звільнений з посади начальника головного управління економіки обласної державної адміністрації за власним бажанням.

Наказом Національної акціонерної компанії «Надра України» від 01.06.2006 № 141-к ОСОБА_2 01.06.2006 прийнятий на посаду начальника головного управління зовнішньоекономічних зв`язків та інвестиційної діяльності.

Наказом Національної акціонерної компанії «Надра України» від 12.04.2007 № 114-к ОСОБА_2 17.04.2007 звільнений за власним бажанням.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.01.2024 о/р № 674 відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію відповідно до Закону №889 у зв`язку із невідповідністю поданих документів Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 №622.

25.01.2024 позивач повторно подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяву про зарахування стажу роботи в органах державної податкової служби (згідно трудової книжки) до загального стажу державної служби. До заяви приєднав довідки Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.01.2024 №74 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом № 889. У рішенні зазначено, що відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач має загальний стаж державної служби 26 (двадцять шість) років і 2 (два) місяця, в тому числі і строк служби з 07.05.1990 до 01.06.2005 (тобто 15 років і 25 днів) на відповідних посадах в органах державної податкової служби України, які віднесені до категорій посад державної служби.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи підтверджується, що у відповідачів не було фактичних та правових підстав для незарахування періодів роботи позивача в органах державної податкової служби з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Відтак, оскаржуваними рішеннями було безпідставно відмовлено у проведенні на інший вид пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяв позивача та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснили Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак апелянт не є належним відповідачем у даній справі. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не встановлено порушень прав позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, проте безпідставно покладено нього зобов`язання щодо їх відновлення.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта частково обґрунтованими, враховуючи наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-XI.

Проте, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон № 889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як - 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Отже, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина третя статті 45 Закону № 1058-IV).

Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону № 1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII за умов, визначених у Законі № 889-VIII.

Із змісту оскаржуваних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановлено, що підставою відмови ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII є недостатність стажу державної служби.

Такі висновки обумовлені тим, що при обчисленні стажу державної служби позивачу не враховано періоди роботи в органах державної податкової служби з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ, на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад, не перелічених у цій статті, та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2016 року №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01 травня 2016 року), який визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (Порядок №283). Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Отже, колегія суддів зазначає, що Порядок №283 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17 відображено вказаний правовий висновок.

Щодо зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби з 07.05.1990 до 01.06.2005, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів (абзац третій).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.08.1979, позивач з 07.05.1990 до 01.06.2005 (15 років і 25 днів) працював на посадах в органах державної податкової служби України, які віднесені до категорій посад державної служби.

Законом України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII, був чинний до 19 листопада 2012 року), визначено статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах

Згідно з положеннями статті 6 Закону № 509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12 серпня 2012 року, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344.

Так, згідно з пунктом 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналіз положень статті 37 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про державну податкову службу в Україні» дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а та від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17.

Таким чином, посадові особи Державної податкової служби, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом.

Отже, період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись їм до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Колегія суддів зауважує, що у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №465/7218/16-а та від 13 грудня 2018 року у справі №539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач немає права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 ПК України та Порядку №283.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було фактичних та правових підстав для незарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи в органах державної податкової служби з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії є необгрунтованими.

При цьому, окрім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01 травня 2016 року), позивачем виконані й інші умови ( ОСОБА_1 досяг відповідного пенсійного віку та має необхідний розмір страхового стажу) для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої сплачено страхові внески - якщо перед зверненням за пенсією особа працювала, або у тому ж відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого державного службовця - якщо на час звернення за пенсією особа не є державним службовцем, що встановлено чинною редакцією статті 37 Закону №3723-ХІІ.

15.01.2024 позивач звернувся із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII додавши довідки Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки на момент звернення із заявою від 15.01.2024 позивач не був державним службовцем, то пенсія йому має обчислюватися з розміру 60 відсотків від заробітку працюючого на відповідній посаді державного службовця, згідно з довідкою Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідкою Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської області Державної адміністрації від 03.01.2024 № 4 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог про протиправність та необхідність скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 74 від 19.01.2024 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 74 від 31.01.2024 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», перерахунку і виплаті пенсії згідно з довідками Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» і від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

В той же час, покладаючи відповідний обов`язок на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, суд першої інстанції не врахував такого.

Положеннями п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Вищевикладене, на переконання колегії суддів, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву. До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Як вже було зазначено вище, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 19.01.2024 о/р № 674 відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію відповідно до Закону №889 у зв`язку із невідповідністю поданих документів Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою КМУ від 14.09.2016 №622.

25.01.2024 позивач повторно подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяву про зарахування стажу роботи в органах державної податкової служби (згідно трудової книжки) до загального стажу державної служби. До заяви приєднав довідки Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.01.2024 №74 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком згідно з Законом № 889. У рішенні зазначено, що відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Відтак, у спірному випадку обов`язок щодо призначення позивачу пенсії має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як орган, який прийняв протиправне рішення про відмову у такому призначенні саме з підстав відсутності правових підстав для зарахування періоду роботи з 07.05.1990 до 01.06.2005 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

У свою чергу, у межах цього спору Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало виключно 2 функції: прийняло документи та повідомило позивачу про результати їх розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що свідчить про те, що жодних рішень владно-розпорядчого характеру, які б призводили до зміни чи встановлення прав та обов`язків позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймалось.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, однак, обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, не врахував, яким саме територіальним органом Пенсійного фонду України вони мають бути відновлені за чинного правового регулювання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції в частині покладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вчинити дії не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідній частині із прийняттям у ній нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, колегія суддів також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його частково скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 15.01.2024 перевести ОСОБА_1 на пенсію згідно з Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», здійснити перерахунок пенсії в розмірі 60% заробітної плати державного службовця на підставі довідок Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 15.01.2024 (з дня звернення з відповідною заявою до органів пенсійного фонду), з урахуванням фактично виплачених сум.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровський р-н., Дніпропетровська обл., 49094; ) з 15.01.2024 перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію згідно з Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», здійснити перерахунок пенсії в розмірі 60 % заробітної плати державного службовця на підставі довідок Департаменту економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» та від 03.01.2024 № 4 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)» та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 15.01.2024 (з дня звернення з відповідною заявою до органів пенсійного фонду), з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Беспалов О.О.

Оксененко О.М.