Справа № 500/7014/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7014/23 пров. № А/857/13733/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року (головуючий суддя: Дерех Н.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 30.10.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати противоправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Пенсійний фонд України нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову виплату, як учаснику бойових дій, до Дня Незалежності України за 2023 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, а саме за 2023 рік (з урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми допомоги 1000 грн у розмірі 9465,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями Пенсійного фонду України в наданні позивачу пільги, а саме виплати у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України в меншому розмірі ніж п`ять мінімальних пенсій, що передбачено Законом України від 25 грудня 1998 року № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені у позовній заяві.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 03.11.2016.

У відповідь на звернення позивача щодо виплати грошової допомоги, яке надійшло з Тернопільської обласної військової адміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 9438-9661/К-02/8-1900/23 від 20.10.2023 повідомило, що станом на 20.10.2023 на обліку, як отримувач пенсії в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 не перебуває. Роз`яснено, що для вирішення питання виплати грошової допомоги позивачу слід особисто звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України із заявою до якої необхідно додати: документ, що посвідчує особу, документ, що підтверджує відомості РНОКПП, посвідчення, що підтверджує статус установлений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», дані про номер поточного рахунку, відкритий на ім`я отримувача грошової допомоги в уповноваженому банку.

Листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат. соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України № 39313-45396/К-03/8-2800/23 від 24.10.2023, на звернення позивача від 23.10.2023 № КО-16298729, ОСОБА_1 повідомлено, що пунктом 3 Порядку № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», передбачено, що учасникам бойових дій грошова допомога виплачується в розмірі 1000,00 грн.

Вважаючи, що сума щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України виплачена у неналежному розмірі, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виплата щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік мала здійснюватися в розмірі 1000 грн, що встановлений Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 754.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач перебуває на обліку як отримувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області чи в Пенсійному фонді України, а тому відсутня протиправна бездіяльність відповідачів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Разом з цим, спеціальним нормативним актом, який визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, є Закон України «Про правовий режим військового стану» від 12.05.2015 № 389-VIII.

Окремі особливості тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у зв`язку з введенням воєнного стану визначені статтею 6 Закону № 389-VIII, пунктом 5 частини першої якої визначено, що в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в Україні було введено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом від 24.02.2022 № 2102-IX, пунктом 3 якого визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону № 389-VIII.

Тобто, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» не передбачено обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, визначених статтею 46 Конституції України, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом та яка застосовується у поєднанні із статтею 17 Конституції України, якою визначаються гарантії соціального захисту для особливої категорії осіб, які захищали та захищають Батьківщину.

З урахуванням визначення розміру щорічної допомоги до 5 травня у 2022 році Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 13.06.2023 справа № 560/8064/22 дійшов висновку, що не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади (Бюджетний кодекс України та постанова № 504), які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом № 3551-ХІІ, оскільки вони є такими, що суперечать статті 17 Основного Закону та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, які є пріоритетними й мають безумовний характер, а мають бути застосовані саме положення статті 12 Закону № 3551-XII, як спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини та ухвалене з метою конкретизації приписів Конституції.

Згідно зі статтею 2 Закону № 3551-XII законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Статтею 4 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Частиною 5 Закону №3551-XII зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, передбачені ст.12 Закону № 3551-XII.

Така грошова допомога була запроваджена ще з 01.01.1999 шляхом внесення змін до Закону № 3551-ХІІ Законом від 25.12.1998 № 367-XIV та доповненням ст.13 частиною четвертою наступного змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

У подальшому ця норма зазнавала неодноразових змін та була предметом судових розглядів як у судах загальної юрисдикції, так і Конституційному Суді України.

Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 внесено зміни до ч. 5 ст.1 2 Закону № 3551-XII виклавши норму в наступній редакції «Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

На виконання вищенаведених норм, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» № 754 від 21.07.2023, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 754).

Постановою № 754 відповідно до ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу України, ч. 5 ст. ст. 12-15, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч.3 ст. ст. 61-64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», затверджено Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затвердженого Постановою № 754, грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023 року в такому розмірі, зокрема,

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 000 грн.

Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 було надано оцінку зазначеним обставинам та зроблено правовий висновок, що за своєю природою, передбачена частиною 5 статті 13 № 3551-XII виплата, є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги.

Отже, запроваджену Законом № 2983-ІХ разову грошову виплату до Дня Незалежності України за її правовою природою не слід вважати новим видом соціального забезпечення для учасників бойових дій.

Водночас, зміна розміру допомоги у зазначений спосіб звужує досягнутий високий рівень соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни, відтак не може вважатись рівноцінною як це передбачає стаття 2 Закону № 3551-XII, що, своєю чергою, суперечить також статтям 17, 22 Конституції України.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, в контексті викладених висновків Верховним Судом у справі 440/14216/23, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою, передбачена частиною 5 статті 12 Закону № 3551-XII виплата є щорічною разовою грошовою допомогою і приурочення її виплати до різних дат, зміна порядку її виплати, не змінює її природи саме як грошової допомоги учасникам бойових дій.

Судом апеляційної встановлено, що згідно довідки про рух коштів АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 (а. с. 5 зворот) позивач отримав разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік в розмірі 1 000 грн, що менше, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у листі Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат. соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України № 39313-45396/К-03/8-2800/23 від 24.10.2023, на звернення позивача від 23.10.2023 № КО-16298729, ОСОБА_1 повідомлено, що пунктом 3 Порядку № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», передбачено, що учасникам бойових дій грошова допомога виплачується в розмірі 1000,00 грн.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач безумовно має право на отримання грошової допомоги до Дня Незалежності України в 2023 році в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учасник бойових дій.

Натомість, покликання Пенсійного фонду України у листі 39313-45396/К-03/8-2800/23 від 24.10.2023, які взято до уваги і судом першої інстанції, що учасникам бойових дій грошова допомога до Дня Незалежності за 2023 рік виплачується в розмірі 1000 грн, не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин та регулює питання виплати учасникам бойових дій грошової допомоги до Дня Незалежності України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що також у листі № 39313-45396/К-03/8-2800/23 від 24.10.2023 Пенсійний фонд України зазначив, що враховуючи вимоги Порядку № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», позивачу, для вирішення питання виплати грошової допомоги до Дня Незалежності, необхідно звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України із заявою до якої необхідно додати: документ, що посвідчує особу, документ, що підтверджує відомості РНОКПП, посвідчення, що підтверджує статус установлений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», дані про номер поточного рахунку, відкритий на ім`я отримувача грошової допомоги в уповноваженому банку.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання Пенсійного фонду України безпідставними, з огляду на таке.

Як зазначалося вище судом апеляційної інстанції, постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено:

- Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань;

- Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Так, відповідно до п. п. 1-3 Порядку використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань, цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету за програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» (далі - бюджетні кошти).

Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня щодо напрямів, зазначених у підпунктах 3 і 4 пункту 4 цього Порядку, - Пенсійний фонд України.

Згідно підпункту 4 пункту 4 цього Порядку, здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України відповідно до Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року № 754.

Відповідно до підпункту 4 пункту 5 цього Порядку, бюджетні кошти розподіляються в межах бюджетних призначень і спрямовуються: Пенсійному фонду України за напрямом, визначеним підпунктом 4 пункту 4 цього Порядку, - на підставі заявки (за формою, визначеною Мінсоцполітики) на фінансування виплати разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої частиною п`ятою статей 12-15, пункту 1 частини першої статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і частиною третьою статей 6-1-6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), і витрат на оплату послуг, пов`язаних з її виплатою та доставкою організаціями, які здійснюють виплату та доставку пенсій і грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Пенсійний фонд України перераховує кошти для виплати допомоги, зокрема, отримувачам грошової допомоги із числа військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, служби судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), - на небюджетні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

Проаналізувавши вищенаведені норми Порядку використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такий містить чіткий алгоритм дій Пенсійного фонду України для здійснення виплати разової грошової до Дня Незалежності України, зокрема отримувачам грошової допомоги із числа військовослужбовців.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , згідно довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 14.05.2024 № 2252 (а. с. 40), проходить військову службу під час мобілізації та військового стану у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 23.03.2022.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 14.05.2024 № 2219, ОСОБА_1 з 20.12.2023 по 20.03.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Тобто, позивач на момент звернення про виплату разової грошової допомоги до Пенсійного фонду України був діючим військовослужбовцем.

Судом апеляційної встановлено, що згідно довідки про рух коштів АТ КБ «ПриватБанк» від 25.10.2023 № DOHD3SGH1EP1PJGP (а. с. 5 зворот) позивач 25.08.202 отримав від військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік в розмірі 1000 грн.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у листі 39313-45396/К-03/8-2800/23 від 24.10.2023, Пенсійний фонд України, на звернення позивача від 23.10.2023 № КО-16298729, зазначив, що враховуючи вимоги Порядку № 754 від 21.07.2023 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань», позивачу для вирішення питання виплати грошової допомоги до Дня Незалежності, необхідно звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України із заявою до якої необхідно додати: документ, що посвідчує особу, документ, що підтверджує відомості РНОКПП, посвідчення, що підтверджує статус установлений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», дані про номер поточного рахунку, відкритий на ім`я отримувача грошової допомоги в уповноваженому банку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наведений Пенсійним фондом України порядок дій, які повинен вчинити позивач, взагалі не передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 21.07.2023, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для забезпечення соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань та Порядок здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Пенсійним фондом України допущено протиправні дії щодо розгляду звернення позивача стосовно нарахування та виплати йому щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як отримувачу спірної грошової допомоги із числа військовослужбовців.

Щодо способу захисту порушеного права позивача, то суд апеляційної інстанції зазначає наступе.

Так, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Отже, враховуючи обставини цієї справи, юридичний підхід Конституційного Суду України щодо конституційного обов`язку держави забезпечити посилений соціальний захист діючих військовослужбовців, які виконують свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності та вимоги ст. ст. 9, 245 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що позов необхідно задовольнити частково, а для ефективного захисту порушеного права необхідно визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо розгляду звернення позивача від 23.10.2023 № КО-16298729 стосовно ненарахування та невиплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік в розмірі у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Пенсійний фонд України, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові, розглянути питання щодо перерахунку коштів для виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік ОСОБА_1 в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум, на небюджетний рахунок військової частини за місцем служби позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 139 КАС України, правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 500/7014/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 23.10.2023 № КО-16298729 стосовно ненарахування та невиплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Пенсійний фонд України, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові, розглянути питання щодо перерахунку коштів для виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум, на небюджетний рахунок військової частини за місцем його служби.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін