Справа № 320/44513/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 листопада 2024 року м. Київ 320/44513/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобовґязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у невзятті ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти на військовий облік ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що дії відповідача, які полягають у невзятті на військовий облік значно обмежують права позивача: він не може отримувати належне лікування, не може знову пройти медичний огляд військово-лікарською комісією, також позивач не може подати документи для проходження МСЕК, не може подати документи для отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям у разі їх порання, травми, контузії, каліцтва чи захворювання. Позивач наголошує на тому, що звільнений з військової служби наказом військової частини. Станом на сьогодніпшій день, наказ є чинним, військовою частиною не скасований, до суду не оскаржувався. Отже, у зв`язку зі звільненням з лав ЗСУ, у позивача виникає обов`язок з`явитись до районного ТЦК, а у районного ТЦК виникає обов`язок (не право) взяти його на облік.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, до якого також додано клопотання про закриття провадження у справі, в якому представник відповідача зазначив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу було відмовлено у взятті на військовий облік, оскільки на момент звернення позивача із відповідною заявою, положеннями п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» було визначено вичерпний перелік підстав звільнення з військової служби з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації. Тобто, підстав для звільнення позивача з військової служби у наданих ним документах станом на березень місяць 2023 року не вбачалось. Однак, влітку 2023 року в Законі № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» були внесені зміни а саме: п. п. "б" викладено в такій редакції: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців" Підпункт б п. 2 ч. 4 ст. 26 в редакції Закону № 2995-ІХ. Враховуючи зміни, які відбулися в законодавстві, позивач був поставлений на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 ще 10.08.2023, а отже, на сьогодні не існує спору між позивачем та відповідачем.

Відповідач у клопотанні від 28.05.2024 просить закрити провадження у справі на підставі норм п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Після ознайомлення з матеріалами справи та доводами клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з приписами п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом досліджено, що спір у даній справі виник у звґязку з тим, що відповідач відмовив позивачу у взятті на військовий облік, з тих підстав, що звільнення з військової служби у зв`язку з тимчасовою непридатністю до військової служби ст. 26 Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачено, проте, позивач вважає, що такі дії відповідача є протипарвними та не узгоджуються з приписами законодавства та порушують права позивача.

Однак, після відкриття провадження у справі, відповідачем до клопотання про закриття провадження у справі було додано докази того, що позивач 10.08.2023 був поставлений на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується обліковою карткою до військового квитка (тимчасового посвідчення) серії НОМЕР_1 .

Отже, суб`єкт владних повноважень, самостійно усунув порушення щодо позивача, і при цьому, відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання дій протиправними, тому провадження у справі повинно бути закрито, згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, позаяк, з 10.08.2023 та станом на сьогоднішній день, позивач поставлений на військовий облік відповідача, тому, позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача взяти на військовий облік ОСОБА_1 , не призведуть до захисту та відновлення прав позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ураховуючи, що після відкриття провадження у цій справі відповідачем усунуто обставини, що становлять предмет спору, наявні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України. Згідно з ч. 2 вказаної статті Кодексу про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Так, ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Ураховуючи викладене, а також те, що провадження у даній справі закрито не у зв`язку із відмовою позивача від позову, сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у позовній заяві просив розподілити судові витрати з надання правничої допомоги адвоката у розмірі 10 000,00 грн, вказавши на наявний у справі договір про надання правничої допомоги № 10/04/23 від 10.04.2023, додаток № 1 до договору, за яким, розмір гонорару становить 10 000,00 грн, які вносяться 50% до моменту подання позовної заяви та 50% після винесення судом рішення у справі, акт наданих послуг від 08.06.2023, платіжну інструкцію від 31.05.2023 на суму 5 000,00 грн.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування 10000 грн витрат на професійну правову (правничу) допомогу не відповідають розумності їхнього розміру. Так, оцінюючи співмірність розміру витрат, понесених на правову допомогу, слід також наголосити, що дана справа є справою незначної складності, розгляд справи здійснювався без проведення судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Таким чином, враховуючи, що закриття провадження у справі не пов`язане з відмовою позивача від позову, а обумовлене самостійним виконанням відповідачем позовних вимог позивача, які стали підставою для звернення позивача з даною позовною заявою, суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги адвоката підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Отже, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню, враховуючи дискреційні повноваження суду до 6 000,00 грн та стягує визначену суму за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 132, 139, 238, 239, 243, 248, 293-297 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі № 320/44513/23 - задовольнити.

Провадження у справі № 320/44513/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобовґязання вчинити певні дії - закрити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений згідно квитанції № від 08.06.2023 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання правничої допомоги адвоката у розмірі 6 000,00 грн (шість тисяч гривень).

Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Головенко О.Д.