Справа № 320/19614/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року 320/19614/23

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Колеснікова І.С., судді Головенко О.Д., Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз», Міністерство економіки України, про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» (далі також - ТОВ «Омега-Капітал», позивач) із позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі також Національне агентство, АРМА, відповідач-1), Кабінету Міністрів України (далі також КМУ, Уряд, відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () щодо подання пропозицій з передачі в управління та передачі в управління акціонерному товариству Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз () активів, згідно з переліком, що додається до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 травня 2022 року № 429-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках»;

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () щодо подання пропозицій з передачі в управління та передачі в управління акціонерному товариству Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз () активів, згідно з переліком, що додається до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2023 року № 154-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках»;

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () щодо невжиття заходів контролю, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 22 Закону про АРМА шляхом повідомлення правоохоронним органам про неналежне, пов`язане із вчиненням кримінальних правопорушень, управління активами;

- зобов`язати Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () невідкладно вжити заходи передбачені частиною 1 статті 21-1 щодо передачі активів в управління у порядку, встановленому частиною 2 статті 21 Закону про АРМА у частині зміни управителя ДАТ Чорноморнафтогаз;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 травня 2022 року №429-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2023 року №154-р «Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; вирішено залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморгаз» та акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз».

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року вирішено залучити Міністерство економіки України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В обґрунтування свої доводів позивач зазначає, що оскаржувані розпорядження та дії суперечать Конституції України, нормам Законів України «Про Кабінет Міністрів України» «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» та «Про ринок природного газу».

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданих суду відзивах наголошують, що оскаржувані рішення та дії прийняті/вчинені ними відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданих суду відзивах.

Такі доводи заперечені позивачем у наданих суду відповідях на відзиви.

Відповідачем-2 надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2023 у справі № 757/11188/22-к, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 19.12.2022, накладено арешт на корпоративні права, заборонено здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними, що належать на праві власності, підприємствам, згідно резолютивної частин цієї ухвали.

Отже, цією ухвалою накладено арешт на корпоративні права та заборонено безпосередньо власнику корпоративних прав здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цих акцій та розпоряджатися ними.

На підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к у кримінальному провадженні № 0000160 від 22.02.2021 в управління АРМА передано корпоративні права, а саме цінні папери - акції 26 операторів газорозподільних систем.

Вбачаючи наявним ризик збою та/або переривання функціонування Активу, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, Національним агентством прийнято рішення щодо повідомлення Кабінету Міністрів України про необхідність застосування передбачених статтею 21-1 Закону «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» особливостей передачі в управління активів.

25.05.2022 зареєстровано та направлено листи з повідомленням депозитарних установ про набуття АРМА повноважень щодо управління цінними паперами власників зазначених в ухвалі, які емітовані операторами газорозподільних систем.

02.06.2022 АРМА отримано розпорядження КМУ від 28.05.2022 № 429-р, згідно з яким активи передано у порядку передбаченому статтею 21-1 Закону «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» до акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

З вказаного розпорядження вбачається, зокрема, що з метою запобігання, ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері, відповідно до статті 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, і Міністерства енергетики щодо передачі в управління акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та зобов`язує Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, забезпечити передачу активів відповідно до пункту 1 цього розпорядження згідно з актами приймання-передачі на період до усунення ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, і до завершення здійснення процесуальних заходів.

Так, 05.07.2023 у порядку виконання ухвали суду та зазначеного розпорядження між АРМА та акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» укладено, зокрема, договір № 11/2022 управління активами (майном).

В подальшому ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2022 у справі №757/25689/22-к в управління АРМА передано корпоративні права, цінні папери - акції операторів газорозподільних систем:

- власників акцій акціонерних товариств «Коростишівгаз», «Тернопільгаз», «Мелітопольгаз», «Хмельницькгаз», «Кіровоградгаз»;

- власників акцій - ОЛУБЕРА ВЕНЧЕРС ЛІМІТЕД; ПЕСНЕРО ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД; СОЛЬВОТОРЕ ЕНТЕРПРАЙЗЕРС ЛІМІТЕД, які раніше не були передані в управління АРМА.

АРМА отримано розпорядження КМУ від 17.02.2023 № 154-р, згідно з яким такі активи передано у порядку передбаченому статтею 21-1 Закону «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» до Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

03.04.2023 АРМА та ДАТ «Чорноморнафтогаз» підписано додаткову угоду про внесення змін до Договору щодо вказаних активів та подано документи для внесення змін до системи депозитарного обліку щодо АРМА, як керуючого рахунком активів до депозитарних установ.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Абзацом 7 частини 6 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Закон України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон № 772-VIII) визначає правові та організаційні засади функціонування Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У частині 1 статті 1 Закону № 772-VIII наведено наступні визначення:

активи - кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнені за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими;

управління активами - діяльність Із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Пунктом 4 частини 1 статті 9 Закону №772-VIII визначено, що Національне агентство виконує функції щодо організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 10 Закону №772-VIII Національне агентство з метою виконання своїх функцій укладає цивільно-правові угоди з юридичними та фізичними особами з питань, пов`язаних з проведенням оцінки та управлінням активами, а також за погодженням з Міністерством юстиції України - щодо представництва інтересів України у закордонних юрисдикційних органах у справах, пов`язаних з поверненням активів, одержаних від корупційних та інших кримінальних правопорушень, в Україну.

Частиною 1 статті 19 Закону №772-VIII визначено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Таким чином, норми Закону №772-VIII дозволяють передавати іншим особам в управління активи, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості та для досягнення завдань кримінального провадження.

Частиною 1 статті 113 Конституції України норми якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Частиною 3 статті 113 Конституції України норми якої узгоджуються із частиною першою статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до пункту 1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України.

Відповідно до частини 1 статті 117 Конституції України, якій кореспондує частина 1 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

Діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності (частина перша статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Відтак, Уряд наділений повноваженнями на прийняття постанов та розпоряджень на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Абзацом 2 статті 6 Закону України «Про нафту і газ» передбачено, що Кабінет Міністрів України та інші уповноважені на це органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, реалізують державну політику в нафтогазовій галузі та здійснюють управління нею.

Частиною 1 статті 21-1 Закону № 772-VIII визначено, що у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі - підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

Винятковими вважаються випадки передачі в управління активів, визначених абзацом першим частини першої цієї статті, за наявності хоча б однієї з таких обставин: існує ризик збою та/або переривання функціонування таких активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій або збоїв у тепло-, енерго-, електро-, водопостачанні або водовідведенні або постачанні природного газу; існує ризик переривання функціонування підприємств, установ та організацій оборонно- промислового комплексу та/або авіабудівельної галузі, у власності яких перебувають такі активи.

Відтак, у виняткових випадках положення статті 21-1 Закону № 772-VIII дозволяють передати в управління активи на які накладено арешт у кримінальному провадженні на підставі рішення Уряду.

Абзацом 5 частини 1 статті 21-1 Закону № 772-VIII встановлено, що після усунення обставин, визначених пунктами 1 або 2 цієї частини (далі - обставини негативного характеру), відповідні активи підлягають передачі в управління у порядку, встановленому частиною другою статті 21 цього Закону, з обов`язковим забезпеченням безперервності управління активами.

Водночас, положення статті 21-1 Закону № 772-VIII не встановлює обов`язок, щодо визначення відповідачем-2 у прийнятому рішенні за яких умов обставини негативного характеру визначені пунктами 1 або 2 частини першої вказаної статті вважатимуться усунутими.

Частиною 5 статті 21-1 Закону № 772-VIII передбачено, що рішення Кабінету Міністрів України про передачу в управління активів у зв`язку з винятковим випадком має містити обґрунтування необхідності застосування передбачених цією статтею особливостей передачі в управління активів, назву підприємства, що визначається управителем таких активів, строк здійснення такого управління, перелік активів, що передаються в управління, а також (за необхідності) доручення іншим органам виконавчої влади, підприємствам, установам та організаціям щодо вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникнення обставин негативного характеру та забезпечення управління відповідними активами.

При цьому, оскаржуваними розпорядженнями визначено, що «з метою запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері, відповідно до статті 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» погодитися з пропозицією Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, і Міністерства енергетики щодо передачі в управління акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (код згідно з ) активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, згідно з переліком, що додається до оригіналу.

Національному агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, забезпечити передачу активі# відповідно до пункту 1 цього розпорядження згідно з актами приймання-передачі на період до усунення ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, і до завершення здійснення процесуальних заходів.».

Таким чином, обґрунтування необхідності застосування передбачених статтею 21-1 Закону № 772-VIII особливостей передачі в управління активів передбачає запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері на період до усунення ризику збою та/або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, і до завершення здійснення процесуальних заходів.

Відтак, вказане підтверджує, що оскаржувані розпорядження прийняті у відповідності до вимог статті 21-1 Закону № 772-VIII, а тому доводи позивача про те, що відповідачем-2 під час прийняття оскаржуваних розпоряджень не було дотримано положень зазначеної статті є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про незаконне втручання в діяльність ТОВ «Омега-Капітал», що стосується управління арештованими активами, суд зазначає таке.

В обґрунтування негативного впливу на право позивача брати участь в управлінні арештованим майном він наводить положення Цивільного кодексу України та Законів України «Про акціонерні товариства», та «Про ринок природного газу».

Водночас, зазначені посилання є необґрунтованими, оскільки положення вказаних нормативно-правових актів не регулюють питання щодо управління Національним агентством арештованими активами в рамках кримінального провадження.

Так, частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Зі змісту положень статей 1, 19, 21 Закону № 772-VIII вбачається, що арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Національному агентству на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Ухвала слідчого судді (суду) про передачу активів в управління Національному агентству є визначеним слідчим суддею (судом) спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Отже, з моменту прийняття слідчим суддею (судом) ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Національному агентству, виключно останнє є особою, уповноваженою здійснювати володіння, користування та/або розпорядження цим майном, зокрема, у відповідності до Закону № 772-VIII має право на передачу цього майна в управління іншим особам.

При цьому передача Національним агентством майна в управління жодним чином не впливає на правомочності власника щодо такого майна, які обмежуються виключно арештом, накладеним судом у кримінальному провадженні. У зв`язку з цим волевиявлення власника майна при виборі Національним агентством управителя майна не має значення.

Дана правова позиція підтверджується також судовою практикою Верховного Суду, наведеною у постанові від 15.07.2021 №826/17153/18, яка є обов`язковою до врахування в силу вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Національного агентства на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

Відповідно, оскаржувані розпорядження стосується саме тих активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

З моменту арешту активів право власності власника цих активів є тимчасово обмеженим: власник тимчасово позбавляється прав володіння, розпорядження та користування майном, не може самостійно визначати долю активів, самостійно ними користуватися, зокрема передавати їх в тимчасове володіння чи користування третім особам.

Ухвала слідчого судді (суду) про передачу активів в управління Національному агентству є визначеним слідчим суддею (судом) спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що прийняття Урядом Розпорядження № 429-р та Розпорядження № 154-р на виконання статті 21-1 Закону № 772-VIII, як і вчинення відповідачами оскаржуваних дій, не порушує права позивача, оскільки направлене на здійснення ефективного управління арештованим майном та усунення обставин негативного характеру та з метою запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері.

Положення частини першої статті 21-1 Закону № 772-VIII передбачають, що управління арештованими у кримінальному провадженні активами може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», зокрема, визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об`єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури), державне підприємство, установа, організація або господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належить державі або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі; Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Згідно з даними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, засновником AT «ДАТ «Чорноморнафтогаз» є акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Розмір внеску до статутного фонду (грн.); 376 515 500 (100 %).

В свою чергу згідно з даними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 100 % акцій Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» належать Державі Україна в особі Кабінету Міністрів України.

Таким чином, у межах спірних правовідносин дотримано вимог, передбачених частиною 1 статті 21-1 Закону № 772-VIII, щодо передачі в управління арештованих у кримінальному провадженні активів підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків.

Щодо доводів позивача про визначення управителя майном за результатами конкурсу ,суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 21 Закону № 772-VIII передбачено, що активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як вже зазначалось, частиною 1 статті 21-1 Закону № 772-VIII, зокрема, визначено, що у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі - підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

Після усунення обставин, визначених пунктами 1 або 2 цієї частини (далі - обставини негативного характеру), відповідні активи підлягають передачі в управління у порядку, встановленому частиною другою статті 21 цього Закону, з обов`язковим забезпеченням безперервності управління активами.

Відтак, положення частини 1 статті 21-1 Закону № 772-VIII дозволяють передати в управління активи на які накладено арешт у кримінальному провадженні на підставі рішення Уряду України без дотримання вимог передбачених частиною другою статті 21 вказаного Закону за наявності виняткових випадків, визначених такою нормою, що і мало місце у межах спірних правовідносин, про що було детально зазначено вище.

Таким чином, суд визнає відповідні доводи позивача необґрунтованими.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності АРМА щодо невжиття заходів контролю, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 22 Закону 772-VIII шляхом повідомлення правоохоронним органам про неналежне, пов`язане із вчиненням кримінальних правопорушень, управління активами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 22 Закону 772-VIII у разі встановлення фактів неналежного управління активами або спроб відчуження активів управителем Національне агентство повідомляє про це відповідним правоохоронним органам для перевірки і реагування згідно із законом та невідкладно здійснює заходи щодо зміни управителя відповідних активів.

Відповідно до вимог частин 6 статі 100 КПК України, метою передачі речових доказів, на які накладено арешт в рамках кримінального провадження, АРМА для здійснення заходів з управління ними, є забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів наявності обставин неналежного управління активами або спроб відчуження активів управителем. А тому суд не вбачає правових підстав для визнання такої бездіяльності відповідача-1 протиправною.

Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає, що відповідачами, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятих оскаржуваних рішень та вчинених у межах спірних правовідносин дій (бездіяльності).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішення, дій та бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення, дії та бездіяльність відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Капітал» (04212, місто Київ, вулиця Маршала Тимошенка, будинок 21; ) до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ), Кабінету Міністрів України (01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 26, офіс 505; ), акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» (88015, місто Ужгород, вулиця Погорелова, будинок 2; ), Міністерство економіки України (01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ), про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування розпоряджень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Колеснікова І.С.

Судді: Головенко О.Д.

Перепелиця А.М.