Справа № 560/4606/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 листопада 2024 року

м. Київ

справа №560/4606/24

адміністративне провадження № К/990/42605/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 (колегія у складі: судді-доповідача Мацького Є.М., суддів Залімського І.Г., Сушка О.О.)

у справі № 560/4606/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі також - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник) та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - ГУ ПФ України в Київській області), в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Хмельницькій області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01.02.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021-2023 роки.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 позов задоволено. Повний текст зазначеного судового рішення складений та оприлюднений в той же день.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач 22.08.2024 оскаржив його в апеляційному порядку, заявивши водночас про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів несвоєчасного опрацювання вхідної кореспонденції та фактом введення на території України воєнного стану.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 відмовлено ГУ ПФ України в Хмельницькій області у відкритті апеляційного провадження, зазначено, що заявником не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024.

07.11.2024 ГУ ПФ України в Хмельницькій області подало до Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024, направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що Головне управління подало апеляційну скаргу в межах річного строку з моменту прийняття оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, сплативши водночас судовий збір за подання апеляційної скарги. Вважає, що відмовляючи у відкритті провадження за такою скаргою, суд апеляційної інстанції допустив надмірний формалізм та обмежив відповідача у праві на апеляційне оскарження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

За змістом норм ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження - з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу, а саме, у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Між тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 23.09.2024 апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Хмельницькій області залишено без руху у зв`язку із визнанням неповажними наведених відповідачем у клопотанні підстав для поновлення пропущеного ним строку на апеляційне оскарження. В той же час особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом десяти днів усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом наведення інших підстав для поновлення вказаного строку.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями ч. 3 ст. 298 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Разом з тим, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Територіальний орган Пенсійного фонду України подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, в якому зіслався на факт введення на території України воєнного стану та обставину наявності у провадженні Головного управління значної кількості справ у судах.

Розглянувши подане клопотання, Сьомий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовив у його задоволенні та у відкритті апеляційного провадження, про що постановив ухвалу від 07.10.2024.

Сьомий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що право на апеляційне оскарження не може бути необмеженим у часі. Таке право особа повинна реалізувати в рамках встановленого строку для вчинення відповідної процесуальної дії. Введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію. Однак відповідач (суб`єкт владних повноважень) не навів таких конкретних причин.

Також апеляційний суд зауважив, що у силу згідно із закріпленим у ст. 8 КАС України принципом рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Оскільки заявник є суб`єктом владних повноважень і неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з його боку, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. А тому в даному випадку відповідач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином, територіальний орган Пенсійного органу України, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, п. 2 ч. 3 ст. 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

До того ж Верховний Суд у своїх постановах від 26.09.2022 у справі № 560/403/22, від 03.11.2022 у справі № 560/15534/21, від 18.01.2023 у справі № 560/2836/22, від 31.01.2023 у справі № 380/4273/21, від 16.02.2023 у справі № 640/7964/21, від 28.02.2023 у справі № 400/6312/21, від 02.10.2024 у справі № 520/10306/2020 наголосив на тому, що: «Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.».

Також у постановах від 28.09.2023 у справі № 280/6530/21 і від 02.10.2024 у справі № 520/10306/2020 касаційній суд щодо вказання скаржником у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження як поважної підстави пропуску строку на апеляційне оскарження запровадження воєнного стану в Україні зауважив таке: «Поважність підстав пропуску строку, в тому числі пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте лише сам факт запровадження воєнного стану не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, зокрема для органу державної влади, без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої і другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Отже, в силу вимог закону, органи державної влади продовжують здійснювати свої повноваження в умовах воєнного стану.

У даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України не наведено жодних обґрунтованих мотивів та не надано належним і допустимих доказів, таких як зміна графіку роботи у зв`язку із запровадженням воєнного стану, припинення або збоїв у роботі інформаційно-комунікаційних систем, наявних програмно-технічних засобів і електроживлення будівлі на підтвердження того, що у результаті збройної агресії Російської Федерації проти України, скаржник не міг скористатися своїми процесуальними правами, зокрема щодо своєчасного подання апеляційної скарги у справі.».

Таким чином, Сьомий апеляційний адміністративний суд, врахувавши вищевказані норми процесуального закону та висновки касаційного суду, обґрунтовано ухвалою від 07.10.2024 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті Кодексу у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За викладених обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ГУ ПФ України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 560/4606/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб