Справа № 727/11387/24
Суддя: Танасійчук Н. М.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/89/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря судових засідань Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , через систему ''Електронний суд'' звернувся до суду з вищевказаним позовом. Посилається на те, що постановою № 3754 від 14 вересня 2024 року, винесеною ІНФОРМАЦІЯ_2 в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Крім того, постановою № 3755 від 14 вересня 2024 року, винесеною ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч 3 статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500 грн.

У постанові № 3754 зазначено, що ОСОБА_1 04.09.2024 р. о 11 год. 20 хв., у зв`язку із відсутністю в нього військово-облікового документа, був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по вул. Головній, 129 в м. Чернівці для складання адміністративного протоколу.

У зв`язку із чим уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол серії ЧРТЦК № 1218 від 12.08.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, яка носить бланкетний характер та відсилає до порушення вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, відповідно до вищезазначених норм Закону у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування або поліцейського.

У зв`язку із відсутністю у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) (або наявністю інформації в реєстрах та базах (банках) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, про розшук такої особи), було здійснено адміністративне затримання гр-на ОСОБА_1 та доставлено його до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_1 для складання протоколу за ознаками ст. 210-1 КУпАП (копія рапорта додається). Тобто, ОСОБА_1 поставлено у провину порушення вимог ч. 6 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В постанові № 3755 від 14 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 , за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення , вказано, що відповідно до матеріалів адміністративної справи 04.09.2024 р. о 12 год 10 хв в Чернівецькому обласному збірному пункті м. Чернівці, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та таким що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 3602.

Позивач вважає вказані постанови протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а також такими, що порушує його права, так як він адміністративних правопорушень не вчиняв, військово-облікові документи при собі мав і пред`являв їх працівниками ТЦК так і поліції, а відмовився від проходження ВЛК тому, що проходив комісію востаннє 11 січня 2024 року за місцем перебування на військовому обліку тому вважає що вищевказані постанови винесені незаконно.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, спрямували на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності .

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Ст. ст. 44, 45 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлено, що постановою № 3754 від 14 вересня 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. Згідно постанови № 3754, ОСОБА_1 04.09.2024 р. о 11 год 20 хв, у зв?язку із відсутністю в нього військово-облікового документа, був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_1 для складання адміністративного протоколу. (а.с.23-24)

Згідно постанови № 3755 від 14 вересня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500 грн. Постанова мотивована тим, що 04.09.2024 р. о 12 год 10 хв в Чернівецькому обласному збірному пункті м. Чернівці, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та таким , що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 3602. (а.с.25-26)

Згідно протоколу серії ЧРЕЦК №1218 від 04.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ставиться в провину те, що 04.09.2024 р. працівниками Національної поліції відповідно до вимог п.16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N? 560, до Чернівецького обласного мобілізаційного центру по вул. Головній, 129 в м. Чернівці був доставлений громадянин ОСОБА_3 який 04.09.2024 р. о 11 год 20 хв будучи військовозобов`язаним під час дії воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його за вимогою посадової особи національної поліції, чим порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_3 порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 27-28)

Із витягу з «Резерв +» встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_5 , присвоєний № в реєстрі оберіг 1, проживає в АДРЕСА_2 (а.с.33)

Із довідки військово-лікарської комісії № 88 від 11 січня 2024 року вбачається , що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК 11 січня 2024 року із висновком обмежено придатний до військової служби. (а.с.36-38)

Із протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 186886 від 04.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий працівниками БУПП в Чернівецькій області та доставлений до службового приміщення по АДРЕСА_1 (МТЦК та СП) для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відмовою надати дані для повідомлення (а.с.39-40)

Згідно звернення від 24 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Начальника ГУНП в Чернівецькій області, начальника РУП ГУНП в Чернівецькій області та начальника ВП №2 Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області про доставку ОСОБА_1 , як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.. 210, 210-1 КУпАП те не з"явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 31.05.2024 року по повістці від 28.05.2024 року.(а.с.41-42)

Згідно протоколу серії ЧРЕЦК №1219 від 04.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ставиться в провину те, що 04.09.2024 р. о 12 год 10 хв громадянин ОСОБА_3 , будучи військовозобов?язаним, знаходячись в Чернівецькому обласному мобілізаційному центрі відмовився від медичного огляду за направленням начальника центру комплектування N?3602 від 04.09.2024 р. та військово-лікарською комісією, з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУПАП. (а.с.44-45)

Згідно акту про відмову від отримання направлення на ВЛК та відмову від проходження військово-лікарської комісії від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, у зв`язку із відсутністю медичних документів, що засвідчують стан здоров`я. (а.с 46)

Із направлення № 3602 від 04.09.2024 року вбачається, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 направляє ОСОБА_1 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ЗСУ.(47)

Згідно копії клопотання адвокат Біла У.М. просить відкласти розгляд справи ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо ОСОБА_1 , що призначено на розгляд на 14.09.2024 року о 15.00. До клопотання додає ордер СЕ № 1093836 та копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. (а.с.50-55)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.37 ЗУ №2232-ХІІ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' (в редакції станом на час події травень 2020) передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників: приписані до призовних дільниць; які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають приписці до призовних дільниць;

2) на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; виключені з військового обліку Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Положеннями ст. 18 цього ж Закону, в редакції станом на травень 2020 року, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України: які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 27-річного віку (п. 2 ч. 1 ст. 18, ст.37 Закону України №2232-ХІІ ''Про військовий обов`язок і військову службу'').

Однак, Закон України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ, в редакції станом на час події зазначалось, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

У подальшому до вказаної статті внесено зміни, та вказано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ч.1 ст.22 ЗУ ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' від 21 жовтня 1993 року №3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до пункту 10 Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1994 року №377 (із змінами), яка втратила чинність 19 грудня 2016 року, місцеві державні адміністрації забезпечують разом з військовими комісаріатами функціонування системи військового обліку громадян, організовують бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час, а також подання звітності із зазначених питань.

Органи місцевого самоврядування забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час, а також подання звітності із зазначених питань.

У населених пунктах, де немає військових комісаріатів, виконкоми сільських, селищних, міських рад, керівники підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від форми власності та підпорядкування забезпечують, зокрема: повноту та якість обліку військовозобов`язаних і призовників відповідної території, підприємства, установи, організації чи навчального закладу за правилами і формами, встановленими Міноборони і Мінстатом; систематичне звіряння відомостей, зазначених в особових картках військовозобов`язаних і призовників, із записами у їх військових квитках і посвідченнях про приписку до призовних дільниць, подання цих карток не рідше одного разу на рік до відповідних військових комісаріатів для звіряння з обліковими даними військових комісаріатів; внесення в 5-денний термін до особових карток військовозобов`язаних і призовників змін стосовно їхнього сімейного стану, місця проживання, службового стану та освіти і повідомлення про зміни до військових комісаріатів у визначені ними терміни.

Відповідно до абзацу 12 пункту 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року №921, яка втратила чинність 05 січня 2023 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №74 від 06 лютого 2019 року) з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють постійний контроль за виконанням громадянами, посадовими особами підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів, встановлених правил військового обліку та проведення відповідної роз`яснювальної роботи. Звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилаються до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (додаток 5).

Пунктом 33 Порядку №921 було встановлено, що у разі отримання розпорядження районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на воєнний час, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, зокрема звертаються до органів Національної поліції щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 56 Порядку №921 було встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема звертаються до органів Національної поліції для розшуку, затримання та доставки до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку (додаток 13).

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ ''Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію'', яким ст.210 КУпАП було доповнено ч.3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 ''Про загальну мобілізацією''. Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Судом встановлено, що позивач, 04.09.2024 року був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по вул. Головній, 129 в м. Чернівці.

Із наданого позивачем відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 мав при собі та пред?явив працівнику поліції свої військово-облікові документи, а саме електронний військово-обліковий документ у мобільному додатку Резерв+, у якому міститься відмітка про вчасне оновлення військово-облікових даних, військовий квиток серії НОМЕР_1 та дійсну довідку військово-лікарської комісії від 11.01.2024 р.

Тобто, інформація, яка міститься у рапорті поліцейського та в інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки у позивача був наявний військово-обліковий документ, який він пред?явив на вимогу працівника поліції, а тому подальше його адміністративне затримання та доставка до ІНФОРМАЦІЯ_7 для оформлення протоколів про адміністративне правопорушення є незаконною.

У подальшому представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтверджує, що у ОСОБА_1 вчасно оновлені військово-облікові дані, про що міститься відмітка у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а також у військовозобов`язаного був при собі військовий квиток, паспорт та резерв, а тому відносно нього не може бути складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, на відеозаписі видно як працівник ТЦК запитує у посадової особи Національної поліції, чому ним у рапорті було зазначено, що у ОСОБА_1 не було військово-облікового документа, одночасно зазначивши, що змінити протоколи уже неможливо.

Таким чином, із наданого відеозапису чітко вбачається процес пред`явлення та перевірки документів ОСОБА_1 у зв`язку із чим суд не вбачає порушень ч. 6 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та, як наслідок протокол про адміністративне затримання та подальша доставка ОСОБА_1 до Чернівецького обласного мобілізаційного центру було складено та здійснено без жодної на те правової підстави, у зв`язку із чим суд дійшов до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Щодо доводів про скасування постанови № 3755 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500 грн , слід зазначити наступне

ОСОБА_1 ставиться в провину те, що 04.09.2024 р. о 12 год 10 хв в Чернівецькому обласному збірному пункті м. Чернівці, ОСОБА_1 , будучи військовозобов?язаним та таким що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 3602.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 глави ІІІ розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_8 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_7 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Вказана редакція зазначеного Положення діє з 25.08.2023р.

З огляду на викладене, одним із елементів правил військового обліку є проходження медичного огляду військовозобов`язаним.

Проходження повторного медичного огляду окреслено часовими рамками один раз на п`ять років.

Водночас, із змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП і постанови по справі про адміністративне правопорушення слідує, що в них не окреслений часовий п`ятирічний період, згідно якого позивач зобов`язаний був проходити медичний огляд та отримувати наплавлення на проходження ВЛК.

Також буквальний зміст вказаних документів вказує на те, що позивач притягнутий до відповідальності за відмову від отримання направлення для проходження ВЛК, а не проходження повторного медичного огляду так як ВЛК проходив згідно матеріалів справи 11 січня 2024 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувані постанови незаконні і мають бути скасовані, а провадження закрите. Враховуючи наведене вище, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 3754 в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2024 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.

Скасувати постанову № 3755 в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2024 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 25500 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Танасійчук Н.М.