Справа № 380/16887/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону №2232-ХІІ від 04.05.2024) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом по мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону №2232-ХІІ від 04.05.2024) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом по мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходить військову службу на посаді штаб-сержанта 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказує, що 12.04.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з рапортом про звільнення його із військової служби за сімейними обставинами відповідно до пункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який був направлений для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку з наявністю недоліків в оформленні долучених до рапорту документів: аркуш співбесіди не підписаний військовослужбовцем, неякісна копія довідки МСЕК, такий був повернутий на доопрацювання. Позивач після усунення недоліків повторно скерував рапорт про звільнення із військової служби, однак 22.05.2024 відповідачем складено Акт про відсутність вкладень або порушень цілісності конверта (пакування) від 22.05.2024 №2, з якого вбачається, що під час розкриття надісланого позивачем конверту не виявлено супровідного документа з підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим рапорт позивача так і не був розглянутий по суті. Вважає, що така поведінка відповідача свідчить про його протиправну бездіяльність, яка порушує його право на звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача звільнити його з військової служби.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. 22.05.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов конверт від відправника ОСОБА_1 , під час відкриття якого було встановлено відсутність супровідного листа до документів. У зв`язку з цим відповідно до пункту 15.2.4 додатку 71 до Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від № 40 від 30.01.2024, було складено акт про відсутність документів. Також зазначає, що саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів. Зазначає, що документів про звільнення позивача з військової служби по суті не розглядав, рішень не приймав. Відсутність підпису військовослужбовця, який подав рапорт на звільнення в аркуші бесіди, не була протиправністю відповідача, а скоріш неуважністю кадрового органу за місцем проходження військової служби позивачем, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 . Щодо позовної вимоги про прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 08.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 15.08.2024 (вх. №62293) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем 11.10.2024 (вх. №75884) подано письмові пояснення по справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 25.02.2022 призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та проходить службу на посаді штаб сержанта 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що підтверджується поданням від 12.04.2024.

ОСОБА_1 12.04.2024 скерував на ім`я начальника відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 рапорт про звільнення його із військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із наявністю у дружини ІІІ групи інвалідності.

Вказаний рапорт скерований начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 12.04.2024 №3/3270/1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 24.04.2024 №1159/3/1244 повернув на доопрацювання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 службові матеріали на звільнення військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_5 штаб-сержанта ОСОБА_1 у зв`язку із допущеними помилками: аркуш бесіди не підписаний військовослужбовцем; неякісна копія довідки МСЕК.

ОСОБА_1 усунув вказані недоліки та повторно скерував рапорт про звільнення його із військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із наявністю дружини ІІІ групи інвалідності засобами поштового зв`язку 17.05.2024, що підтверджується квитанцією АТ «УКРПОШТА» від 17.05.2024.

Згідно опису вкладень до рапорту долучені такі документи: Подання, рапорт, копія довідки МСЕК, аркуш бесіди, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №4 від 09.04.2024, копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , копія паспорту, копія РНОКПП, копія пенсійного посвідчення, супровідний документ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 22.05.2024 складено акт про відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 22.05.2024 №2, відповідно до якого під час розкриття конверту (пакета), надісланого громадянином ОСОБА_1 , не виявлено супровідного документа з підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рапорт ОСОБА_1 від 17.05.2024 не був розглянутий начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача у формі нерозгляду рапорту порушує його права, передбачені підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і діє на час розгляду справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 № 2232-XII (тут і далі-Закон № 2232-XII9 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до абз. 5 пп. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Згідно до пункту 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби регламентовано пунктом 225 Положення.

Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення передбачено, що під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 233 Положення передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (далі-Статут) передбачено, що дія цього Статуту поширюється і на військовослужбовців.

У відповідності до вимог статті 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту встановлено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який проходить службу штаб-сержантом третьої категорії відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відповідності до наведених вище вимог Закону № 2232-XII, Положення та Статуту звернувся 12.04.2024 з рапортом про звільнення з військової служби до начальника відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Начальник відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 клопотав по суті рапорту штаб-сержанта ОСОБА_1 перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 клопотав по суті рапорту штаб-сержанта ОСОБА_1 перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Власноручні резолюції начальника відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_5 та ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 містяться на рапорті ОСОБА_1 .

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема, відповідно до пункту 5 Додатку 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Як встановлено судом з матеріалів справи, до рапорту від 17.05.2024 позивачем долучено усі документи, які передбачені Додатком 19 до Інструкції №170, а саме Подання, рапорт, копія довідки МСЕК, аркуш бесіди, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №4 від 09.04.2024, копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , копія паспорту, копія РНОКПП, копія пенсійного посвідчення, супровідний документ.

Відповідно до пункту 14.10 Розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 затверджена Інструкція з діловодства у Збройних Силах України (далі Інструкція №124).

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції №124 документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Отже, із аналізу наведених норм слідує, що подання рапорту «по команді» означає направлення (подання особисто) його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі, до прямого керівника, командира військової частини або іншої особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників), а останні, в свою чергу, мають обов`язок прийняти відповідне рішення (наприклад: наказ, відповідь на рапорт та інше (про задоволення чи відмову у вирішенні такого питання), а у разі відмови у вирішенні питання, із зазначенням у ній обґрунтування причин та підстав для відмови та з посиланнями на акти законодавства.

Всупереч вказаних положень Інструкції №124 рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби не був розглянутий начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 і рішення за результатами такого розгляду не було прийнято.

Відповідач посилається на те, що при повторному направленні позивачем рапорту про звільнення з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 22.05.2024 складено акт про відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 22.05.2024 №2, відповідно до якого не виявлено супровідного документа з підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд зазначає, що «супровідний документ» значиться під №12 в описі вкладень до поштового рекомендованого відправлення, у якому на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачем 17.05.2024 повторно було направлено рапорт про звільнення з військової служби.

Таким чином, позивачем з рапортом про звільнення з військової служби подано усі передбачені чинним законодавством документи, необхідні і достатні для прийняття начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення за результатами розгляду такого рапорту.

Натомість відповідачем рапорт не розглянуто і рішення за результатами розгляду не прийнято, що свідчить про бездіяльність, яка не відповідає вимогам Інструкції №124.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаного обов`язку не виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на те, що питанню про звільнення позивача з військової служби має передувати прийняття рішення за наслідками розгляду відповідного рапорту.

Даючи оцінку оскаржуваній поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що не розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та неприйняття рішення свідчать про бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка не відповідає вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України та чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Повноваження суду при вирішенні справи визначенні статтею 245 КАС України, відповідно до частини першої якої при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 4частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень при вирішенні справи та визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби і прийняття за результатами такого розгляду відповідного рішення, суд прийшов до висновку, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача розглянути такий рапорт та за результатами його розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та мотиви суду щодо кожної позовної вимоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 грн 40 к., сплаченого за квитанцією до платіжної інструкції №70224859від 29.07.2024.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону №2232-ХІІ від 04.05.2024) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом по мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю та не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду такого рапорту.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону №2232-ХІІ від 04.05.2024) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом по мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю у встановленому чинним законодавством порядку та прийняти відповідне рішення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома