Справа № 440/8613/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 р. Справа № 440/8613/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/8613/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі -відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, та перебування у відпустці за постановою (висновком) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в періоди з 08.11.2022 по 01.12.2022; з 10.12.2022 по 17.01.2023; з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023;

- зобов`язати Військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці за постановою (висновком) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в період з 08.11.2022 по 01.12.2022; з 10.12.2022 по 17.01.2023; з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував з 08.11.2022 по 01.12.2022; з 10.12.2022 по 17.01.2023; з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023 на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах після отриманих поранень, які пов`язані із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим він має право на виплату на його користь додаткової винагороди за вказані періоди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у довідці про обставини травми, виданої 22.03.2023 року відповідачем зазначено, що травму 08.11.2022 року позивач отримав у ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини. З цього часу вона перебувала у позивача, як і всі інші документи на виплату додаткової винагороди. Причиною ненарахування і невиплати позивачу вказаної додаткової винагороди була відсутність документів, які надають підстави для її виплати та підтверджують знаходження позивача на стаціонарному лікуванні. Вказав про пропущення позивачем строку звернення до суду з посиланням на ст. 233 КЗпП, який обмежує строк звернення до суду у трьома місяцями та вважає, що оскільки довідку про обставини травми позивач отримав 22.03.2022, тому строк звернення до суду закінчився 22.06.2023 року.

Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним записом у військовому квитку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 №8 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2023 №62 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач у періоди з 04.10.2022 по 30.11.2022 перебував у складі ОТУ «Соледар» та приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в: с. КУРДЮМІВКА, м. ДРУЖКІВКА м. КОНСТЯНТИНІВКА, м. БАХМУТ, с. ДИЛІЇВКА.

08.10.2022 року близько 06:00 год, в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області під час мінометного обстрілу збройними силами російської федерації отримав осколочне поранення лівого стегна. забій лівої руки та забій хребта.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 №2306 підтверджено отримання позивачем поранення.

У зв`язку з отриманням бойового поранення (08.11.2022р.) ОСОБА_1 , проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно первинної медичної картки форми 100 ОСОБА_1 надійшов до лікарні 08.11.2022 року.

Згідно з випискою №2045 ОСОБА_1 перебував з 12.11.2022 по 01.12.2022 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР.

Відповідно до консультативного висновку перебував 02.12.2022 у Обласному ортопедичному відділенні.

Згідно з випискою № 2231 позивач перебував з 10.12.2022 по 22.12.2022 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР.

Відповідно до виписки № 8136/8163/608 ОСОБА_1 перебував з 22.12.2022 по 30.12.2022 у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

Згідно з випискою № 2361 позивач перебував з 31.12.2022 по 17.01.2023 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР.

Відповідно до виписки №177/57 ОСОБА_1 перебував з 23.01.2023 по 09.02.2023 у КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради».

Згідно з довідкою ВЛК №535 від 09.02.2023 року на підставі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ ОСОБА_1 отримав відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК № 972 від 17.03.2023 року на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ позивач отримав відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

01.05.2024 представником позивача було направлено заяву до відповідача щодо проведення виплати додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 18.10.2023, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК за періоди з 08.11.2022 по 01.12.2022; з 10.12.2022 по 17.01.2023; з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023.

У відповідь на заяву представника позивача, відповідач направив лист від 17.05.2024 №1844/1925 де зазначив, що військовослужбовець ОСОБА_1 , отримав поранення 08.11.2022 року та після проходження лікування не надав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 (з додатками, а саме виписними епікризами про проходження та завершення лікування). Відповідно не було проведено службове розслідування за фактом отриманого поранення військовослужбовцем ОСОБА_1 . Підстави не нарахування додаткової винагороди військовослужбовцю ОСОБА_1 , у зв`язку з призначенням службового розслідування або притягнення до адміністративної, дисциплінарної кримінальної відповідальності відсутні, окрім перерв у проходженні лікування з 01.12.2022 по 10.12.2022 та з 18.01.2023 по 23.01.2023.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час перебування у відпустці за постановою (висновком) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи, що позивач на час виникнення спірних правовідносин неодноразово перебував на лікуванні в медичних закладах охорони здоров`я, що ускладнило йому своєчасне звернення до адміністративного суду, а також те, що у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні останній має право звернутись у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкої травми за висновком ВЛК та позивачу має бути нарахована і виплачена додаткова винагорода розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018.

Відповідно до п. 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п. 8 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Пунктом 9 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 1 розділу XXVIII Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі Постанова №168 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з абз. 4 п. 1 Постанови № 168, право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень мають військовослужбовці за умов:

- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, норми Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 08.11.2022 під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини, перебуваючи у населеному пункті Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 № 2306, яка складена за формою, передбаченою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.03.2023 № 2306, а також виписками із медичної карти стаціонарного хворого, довідками, медичними висновками.

В подальшому внаслідок отриманого поранення позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я, а саме:

- 08.11.2022 надійшов до лікарні після отриманої травми;

- з 12.11.2022 по 01.12.2022 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР;

- з 10.12.2022 по 22.12.2022 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР;

- з 22.12.2022 по 30.12.2022 у КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»;

- з 31.12.2022 по 17.01.2023 у п-ку- КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР;

- з 23.01.2023 по 09.02.2023 у КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради».

Відповідно до довідки ВЛК №535 від 09.02.2023 року на підставі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ отримав відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач, який зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено випискою з медичної картки стаціонарного хворого №2045 КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР, консультативним заключенням Обласного ортопедичного відділення, випискою № 2231 КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР, випискою № 8136/8163/608 КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», випискою № 2361 КП «КРОКШ для ветеранів війни» ПОР, виписки №177/57 КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради». Відповідно до довідки ВЛК №535 від 09.02.2023 року на підставі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ отримав відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Крім того, довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 № 535 від 09.02.2023 стосовно сержанта ОСОБА_1 підтверджено, що отримана позивачем травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини, на підставі класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 відноситься до важких. На підставі ст. 81 графи ІІІ Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Отже, із наведеного встановлено, що позивач у спірний період з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах та у відпустці за станом здоров`я з приводу отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач набув право на отримання грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови № 168 за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я.

Докази нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 168, відсутні, відповідачем не надані.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності ненарахування та невиплати відповідачем позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, збільшеної до 100 000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустки для лікування після тяжкого поранення з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023.

Доводи апелянта щодо пропуску позивача строку звернення до суду колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінку щодо строку звернення позивача до суду, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність військової частини щодо ненарахування позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; зобов`язання військову частину нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 10.12.2022 по 17.01.2023, з 23.01.2023 по 09.02.2023, з 11.02.2023 по 11.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням проведених виплат.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 по справі № 440/8613/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло