Справа № 200/7346/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року справа №200/7346/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 200/7346/23 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення від 20.06.2023 № 74 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати повторно розглянути заяву від 14 червня 2021 року №2239 про призначення пенсії згідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення із зарахуванням до страхового та стажу періоду роботи на Відокремленому підрозділі Шахта Україна Державного підприємства Селидіввугілля з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що орган Пенсійного фонду не визнає її право на призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, в зв`язку з чим вимушена звернутись до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 200/7346/23 провадження в частині позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 закрито на підставі пункту 4 частини1 статті 238 КАС України.

Відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2024 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 200/7346/23 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 200/7346/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким позовні вимоги в частині зарахування періодів роботи до загального страхового стажу задовольнити у повному обсязі та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля».

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що приймаючи висновок про те, що розрахунком стажу визначено факт зарахування до страхового стажу періоду роботи судом першої інстанції не було належним чином враховані матеріали справи, внаслідок чого висновки суду є такими, що прийняти з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 14.06.2021 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 74 від 18.06.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Страховий стаж позивача склав 29 років 3 місяці 10 днів, з них пільговий стаж 14 років 5 місяців 12 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 200/3102/22, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.06.2021 № 2239 із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на відокремленому підрозділі Шахта Україна Державного підприємства Селидіввугілля з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021.

На виконання судового рішення у справі № 200/3102/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 14.06.2021 № 2239.

При повторному розгляді заяви від 14.06.2021 страховий стаж заявниці склав 30 років 8 місяців 10 дні. Пільговий стаж роботи за Списком №2 склав 17 років 9 місяців 12 днів. До пільгового стажу роботи за Списком № 2 враховано, зокрема, періоди роботи позивача 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021.

Позивач наполягає, що відповідач на виконання рішення у справі № 200/3102/22 зарахував спірні періоди до пільгового стажу, проте не зарахував їх до страхового стажу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стосовно правового регулювання спірних відносин суд вказує, що абзацом першим частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Так, періоди роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 на підприємстві ВП Шахта Україна ДП Селидіввугілля не зараховано до страхового та пільгового стажу через відсутність сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм суд дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію за ці періоди.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначені пенсії позивача періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 та, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.

Враховуючи наведене період роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 повинен бути зарахований як до пільгового, так і до страхового стажу. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов наступного висновку.

Вирішуючи справу у зазначеній частині, суд зауважує, що первісно заявлені у цій справі №200/7346/23 позовні вимоги були спрямовані на усунення порушення права на призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, для чого позивач просила зобов`язати повторно розглянути її заяву про призначення пенсії.

Вимоги про зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 були похідними, саме з метою призначення пенсії.

Вирішуючи вказану справу суд вийшов за межі заявлених позовних вимог для ефективного захисту прав позивача та рішенням від 26 березня 2024 року позов задовольнив.

Зокрема, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року), з дня звернення 14.06.2021.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від13 червня 2024 року.

Таким чином, вказаним судовим рішенням порушене право позивача відновлене повністю без необхідності окремого розгляду та задоволення похідних вимог.

На цій стадії судового розгляду, досліджуючи наявність порушень прав, свобод чи інтересів позивача при обрахунку страхового стажу, суд встановив, що матеріали справи містять протоколи розрахунку стажу ОСОБА_1 , згідно з якими страховий стаж позивача становить:

29 років 3 місяці 10 днів здійснений під час звернення із заявою про призначення пенсії 14.06.2021;

32 роки 07 місяців 10 днів здійснений 29.12.2023, після повторного розгляду заяви про призначення пенсії.

Згідно з розрахунком стажу від 29.12.2023 періоди роботи позивача:

з 01.03.2010 по 31.12.2010 зараховані до стажу терміном 10 місяців; з 01.10.2018 по 31.03.2021 зараховані до стажу терміном 2 роки 6 місяців.

Даний період трудової діяльності позначений ознакою трудової діяльності за Списком № 2.

Таким чином, при з`ясуванні фактичних обставин справи суд встановив, що, незважаючи на зміст оскарженого рішення від 20.06.2023 № 74, станом на 29.12.2023 загальний трудовий стаж позивача склав 32 роки 07 місяців 10 днів та включав періоди роботи позивача з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021.

При цьому пільговий стаж за Списком №2 також обрахований вірно та склав 17 років 9 місяців 12 днів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Слід зазначити, що судом першої інстанції не було враховано, що розрахунок стажу містив наявність 32 років 07 місяців 10 днів, проте саме рішення містило 30 років 08 місяців 10 днів, тобто самим рішенням було встановлено меншу кількість страхового стажу та визначено про те, що інших зобов`язань не було покладено.

Крім того здійснюючи посилання на розрахунок стажу судом першої інстанції не було враховано, що Донецьким окружним адміністративним судом було ухвалено рішення від 25 жовтня 2022 року по справі №200/3102/22 яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.06.2021 №2239 із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 року.

Приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії від 20.06.2023 №74 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було виключно здійснено зарахування до пільгового стажу за Списком №2 на виконання відповідного рішення та було відображено про наявність страхового стажу у розмірі 30 років 8 місяців 10 днів.

При цьому у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 18.06.2021 року №74 було підраховано страховий та пільговий стаж, зокрема страховий з якого складав 29 років 03 місяців 10 днів.

Виконуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.10.2022 по справі №200/3102/22 було виключно зараховано до пільгового стажу за списком №2 спірних періодів роботи, і не зарахування до страхового стажу періодів може призвести до зменшення страхового стажу та як наслідок зменшення розміру пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що крім того факт підтвердження меншого розміру стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області також підтверджується при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року по справі №200/7346/23 яким було зобов`язано призначити пенсію відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наслідком якого було складено відповідь від 23.08.2024 №22540-19690/Х-02/8-0500/24.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року в сумі 2 422,40 грн., та за подання апеляційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року в сумі 1 287,60 грн. Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 200/7346/23 задовольнити. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 200/7346/23 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.10.2018 по 31.03.2021 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 3710 (три тисячі сімсот десять) грн. 00 коп.

Повне судове рішення 21 листопада 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко