Справа № 420/11752/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 квітня 2024 року (документ сформований в системі Електронний суд 15.04.2024) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), в якій позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 392538 від 22.12.2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про відмову в обміні посвідки на постійне проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург російської федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014, (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 10.11.2005 громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург російської федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014, (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 06 травня 2024 року після усунення недоліків у позовній заяві, позовну заяву прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04.10.2021, у зв`язку з досягненням 45-ти річного віку, громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було подано в ГУ ДМС в Одеській області заяву для обміну посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , виданої ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області 10.11.2005.

За результатами розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 6108 від 12.10.2022 про відмову позивачу в обміні посвідки на постійне проживання, посилаючись на п.п.3 п.62 Порядку № 321 - дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Представник позивача зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 по справі № 420/2640/23 визнано протиправним та скасовано рішення № 6108 від 12.10.2022 року Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в обміні посвідки на постійне місце проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014 р. та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії ОД №211/05 від 10.11.2015 громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург російської федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 (справа № 420/2640/23) апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі №420/2640/23 в частині зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії ОД №211/05 від 10.11.2015 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягненням 45-річного віку - скасовано.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії ОД №211/05 від 10.11.2015 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягненням 45-річного віку задоволено частково, та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_1 від 04.10.2021 року № 205027378 про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові суду.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року - залишено без змін.

Представник позивача зазначив, що за результатами повторного розгляду заяви стосовно позивача прийнято рішення про відмову у обміні посвідки.

Представник позивача не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його протиправним.

Так, представник позивача звертає увагу, що на повторний адвокатський запит від 25.03.2024 ГУ ДМС в Одеській області надало супровідним листом № 5100.19.1-3642/51.1-24 від 01.04.2024 копії матеріалів перевірки, яка проводилась відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 420/2640/23, та вказані матеріали перевірки складаються лише з однієї службової записки завідувача сектору архівної роботи ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_2 , згідно з якої за архівними обліками особова справа громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться. Інша службова записка головного спеціаліста відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання ГУ ДМС в Одеській області несе в собі не інформативне навантаження.

Тому, представник позивача вважає, що відповідачем не вжито заходів, на які звертав увагу П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.12.2023, проведена відповідачем перевірка була формальною, а рішення № 392538 від 22.12.2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в обміні посвідки на постійне місце проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник позивача зазначає, що відповідачем не враховано, що у 2005 році на підставі рішення ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області позивачу, було надано дозвіл на імміграцію у відповідності до п.1 абзацу 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001, як особі, яка має право на отримання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції, та 10 листопада 2005 року позивач була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 .

Наявність законних підстав у позивача для отримання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання підтверджується тим, що станом на 2005 рік чоловік Позивача являвся та являється громадянином України, батько чоловіка також є громадянином України, донька позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина НОМЕР_4 є громадянкою Російської Федерації, однак 10 листопада 2005 року, в аналогічному порядку, як і Позивач, була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_5 .

Та на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №420/4932/20, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, 03.06.2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснило обмін посвідки на постійне проживання № НОМЕР_6 доньці Позивача - ОСОБА_3 .

Також представник позивача зазначає, що позивачка постійно проживає на території України, здобула посвідчення водія українського зразка, її донька проживає з нею, навчалась в українській школі.

У 2017 році донька позивача закінчила Харківський національний університет міського господарства імені О.М. Бекетова, здобувши кваліфікацію: ступінь вищої освіти бакалавр, напрям підготовки «Готельно - ресторанна справа», та згідно з договору купівлі продажу № 384 від 07.04.2017, позивач набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона зареєстрована та проживає.

Також представник позивача звертає увагу, що з 30.08.2022 позивачка є особою з інвалідністю 3 - ї групи та отримує соціальну допомогу, як особа з інвалідністю.

В період з 2005 року по теперішній час позивач неодноразово перетинала державний кордон України та під час виїзду на території України постійно використовувала посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , що підтверджується отриманою інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.01.2023 року № 91-3592/18/23 за період з 06.05.2018 по 13.11.2019, при цьому жодного разу у співробітників Державної прикордонної служби України не виникало сумнівів щодо достовірності пред`явленого документу.

Також представник позивача зазначає, що за час проживання на території України Позивач до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває, що підтверджується отриманою інформацією від УІАП ГУНП в Харківській області.

Тому, на думку представника позивача, з моменту документування позивача посвідкою на постійне проживання не виникало обставин, які б тягли за собою обґрунтованого скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне місце проживання в Україні.

Також представник позивача звертає увагу, що позивачкою був наданий повний пакет документів для обміну посвідки на постійне проживання, а тому з наведених підстав позовні вимоги належать задоволенню.

Ухвалою від 21 травня 2024 року заяву представника позивача про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції, - задоволено. Призначено розгляд справи № 420/11752/24 в режимі відео конференції в приміщенні Московського районного суду м. Харкова. Доручено Московському районному суду м. Харкова (офіційна електронна адреса: ) забезпечити проведення підготовчого засідання призначеного на 04 червня 2024 року об 11 годині 30 хвилин в режимі відеоконференції.

До суду 27 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити, посилаючись на те, що 04.10.2021 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява-анкета громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо обміну тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 45 річного віку, та за результатами розгляду заяви-анкети та документів, поданих разом із такою заявою-анкетою, встановлено, що: - дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавався; - посвідка серії НОМЕР_3 від 10.11.2005 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалась.

За таких обставин, представник відповідача зазначив, що 12.10.2022 року ГУ ДМС в Одеській області, на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, було прийнято рішення № 6108 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, яке на підставі рішення суду по справі № 420/2640/23 було скасовано та судом зобов`язано повторно розглянути заяву позивача.

Представник відповідача зазначив, що під час повторного розгляду заяви - анкети ОСОБА_1 від 04.10.2021 № 205027378, здійсненого на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавався га посвідка серії НОМЕР_7 /05 від 10.11.2005 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалась, тому ГУ ДМС в Одеській області на підставі підпункту 11 пункту 62 Порядку оформлення, 22.12.2023 прийнято рішення № 392538 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Також представник відповідача зазначив, що строк дії паспорта громадянина російської федерації позивача закінчився 17.02,2024, отже, у разі задоволення адміністративного позову в частині зобов`язання оформити (видати) посвідку на постійне проживання, таке рішення буде прямо суперечити підпункту 8 пункту 62 Порядку оформлення, за приписами якого територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач надав суду належним чином засвідчену копію особової справи позивача.

До суду 24 червня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проведення службової перевірки в порядку п.73 Порядку № 321 за фактом безпідставного оформлення та видачі позивачці посвідки на постійне проживання, а також визнання недійсною посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , виданої ВГІРФО ОМУУМВС України в Одеській області 10.11.2005р. ОСОБА_1 .

Крім цього відповідачем не надано жодного доказу здійснення належних заходів з метою ідентифікації позивачки, перевірки поданих нею документів, шляхом, зокрема, і надсилання запитів до органів, які здійснювали видачу ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну та посвідки серії НОМЕР_7 /05 від 10.11.2005 року.

Ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 30 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 30 липня 2024 року призначено розгляд справи № 420/11752/24 в режимі відео конференції в приміщенні Московського районного суду м. Харкова. Доручено Московському районному суду м. Харкова (офіційна електронна адреса: ) забезпечити проведення підготовчого засідання призначеного на 23 вересня 2024 року о 10 годині 30 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 23 вересня 2024 року призначено розгляд справи № 420/11752/24 в режимі відео конференції в приміщенні Московського районного суду м. Харкова. Доручено Московському районному суду м. Харкова (офіційна електронна адреса: ) забезпечити проведення підготовчого засідання призначеного на 29 жовтня 2024 року о 10 годині 30 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 29 жовтня 2024 року продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши зміст позовної заяви, матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянка Російської Федерації, що підтверджено паспортом Російської Федерації номер паспорта НОМЕР_2 від 17.02.2014 року дійсний до 17.02.2024 (а.см. 65-67).

Позивач стверджує, що вона проживає на території України на законних підставах на підставі тимчасової посвідки на постійне проживання Серія ОД номер 211/05, виданої ВГІРФО ОМУ УМВС України в Одеській області від 10.11.2005 року, дійсно до безстроково (а.с. 64).

12.08.2014 у паспорті громадянки РФ ОСОБА_1 відділом міграційної служби при УМВС в Одеській області було внесені відомості про наявність у Позивача посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 10.11.2005.

Суд встановив, що 04.10.2021 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява-анкета громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо обміну тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 45 річного віку.

За результатами розгляду заяви-анкети та документів, поданих разом із такою заявою-анкетою, встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідка серії НОМЕР_3 від 10.11.2005 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не видавались.

На підставі вказаних обставин, Головне управління ДМС в Одеській області прийняло рішення № 6108 від 12.10.2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

Суд встановив, що ОСОБА_1 оскаржила вказане рішення до Одеського окружного адміністративного суду, та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року по справі № 420/2640/23 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення № 6108 від 12.10.2022 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в обміні посвідки на постійне місце проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , уродженці м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014 р.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 від 10.11.2015 громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , уродженці м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014.

Разом з цим постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 420/2640/23 апеляційну скаргу ГУ ДМС в Одеській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 420/2640/23 в частині зобов`язання ГУ ДМС в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії ОД №211/05 від 10.11.2015 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягненням 45-річного віку скасовано.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ДМС в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_7 /05 від 10.11.2015 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягненням 45-річного віку задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_1 від 04.10.2021 року № 205027378 про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові суду. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року залишено без змін.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами повторного розгляду заяви-анкети позивача, Головним управління ДМС в Одеській області було прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 22.12.2023 року № 392538 на підставі пп. 11 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321 (а.с. 40).

Суд встановив, що на адвокатський запит представника позивача, Головне управління ДМС в Одеській області із супровідним листом від 01.04.2024 року № 5100.19.1-3642/51.1-24 (а.с. 44) надало копії матеріалів перевірки, які проводились Головним управлінням ДМС в Одеській області на 2 арк., а саме: службова записка від 21.12.2023 року б/н про те, що завідувачем сектору архівної роботи ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_4 була проведена перевірка на запит особової справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянки РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в результаті перевірки встановлено, що за архівними обліками особова справа зазначеної іноземки не значиться (а.с. 45), та службова записка з проханням провести зазначену відповідну перевірку (а.с. 46).

На підтвердження наявності законних підстав перебування на території України позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_8 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб 24 вересня 1994 року, про що зроблено запис за № 343 та після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіка - ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 (а.с. 118).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_9 шлюб між ОСОБА_5 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що 22 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 25, та після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому ОСОБА_7 , їй ОСОБА_7 (а.с. 119), що також підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 14.07.2021 року (а.с. 120-124).

Таким чином, позивач зазначила, що її чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Джезазган Казахстан, паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України у Харківській області 16.03.1998; свідоцтво про народження серії НОМЕР_11 , є громадянином України (а.с. 109-117).

Батько чоловіка Позивача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Чорнухи Чорнухинського району Полтавської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_12 , виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 05.10.1999 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_13 , є громадянином України.

Донька Позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина НОМЕР_4 є громадянкою Російської Федерації. 10 листопада 2005 року, була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_5 .

Також матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року по справі № 420/4932/20 ОСОБА_3 видано посвідку на постійне проживання в Україні, № НОМЕР_6 від 03.06.2021 року, строком дії до 02.06.2031 року (а.с. 95-96).

Також на підтвердження перебування її та її доньки на території України позивач зазначила у позовній заяві та надала до позовної заяви такі докази:

Картку фізичної особи платника податків, видану 02.09.2010 Державною податковою адміністрацією України, відповідно до якої ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний НОМЕР_1 (а.с. 68).

З 21.02.2010 по 15.05.2010 Позивач навчалася за програми підготовки водіїв транспортних засобів категорії "Б", в результаті чого 28.07.2010 здобула посвідчення водія українського зразка (а.с. 77-81, 84-89).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 84582351 від 07.04.2017 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу № 384 від 07.04.2017 (а.с. 69).

Позивач стверджує, що вона та її донька зареєстрована та проживає у цій квартирі, що також підтверджено довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.06.2021 року (а.с. 70).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ № 339658 позивач, з 30.08.2022 по 01 вересня 2023 року мала статус особи з інвалідністю 3 - ї групи (а.с. 71-72).

Листом від 30.12.2022 року № 18оз/119-27/02-2022 Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області повідомило, що станом на 29.12.2022 року згідно з інформаційних обліків Національної поліції в Харківській області гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у розшуку не перебувала (а.с. 90).

Також у листі Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.01.2023 року наданий на адвокатський запит № б/н від 10.01.2023 року представника позивача наданий витяг з наявною у Базі даних інформації щодо перетинання позивачкою державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 30.01.2018 року по 30.01.2023 року. (а.с. 91-92).

Також у позовній заяві позивач зазначила, що в період з 2005 року по теперішній час вона неодноразово перетинала державний кордон України та під час виїзду на території України постійно використовувала посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , що підтверджується отриманою інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.01.2023 року № 91-3592/18/23 за період з 06.05.2018 по 13.11.2019, і при цьому жодного разу у співробітників Державної прикордонної служби України не виникало сумнівів щодо достовірності пред`явленого документу.

У 2012 році донька Позивача закінчила Харківську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 17 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджено атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_14 , виданий 11.05.2012 (а.с. 107-108).

У 2017 році донька Позивача закінчила Харківський національний університет міського господарства імені О.М. Бекетова, здобувши кваліфікацію: ступінь вищої освіти бакалавр, напрям підготовки «Готельно - ресторанна справа», що підтверджено дипломом серії В17 № 000831, виданий 04.01.2017 (а.с. 97-106).

Також матеріалами справи підтверджено, що стосовно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 006198 від 04.10.2021 року, на підставі якого прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 006259 від 04.10.2021 року у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.129-132), яке було оплачено позивачем, що підтверджено квитанцією № 39207379-1 від 04.10.2021 року (а.с. 133).

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону № 2491-ІІІ іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Змістом спірних правовідносин є відмова іноземці у обміні посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 45 років.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі, - Порядок № 321).

Згідно з п. 1 Порядку № 321 (в редакції від 16.04.2021 року, чинної на час подання позивачем заяви-анкети про обмін посвідки), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до пп. 5 п. 7 Порядку № 321 обмін посвідки здійснюється у разі: досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Суд встановив, що 04.10.2021 до ГУ ДМС в Одеській області надійшла заява-анкета громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо обміну тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягненням 45 річного віку.

За результатами розгляду заяви-анкети та документів, поданих разом із такою заявою-анкетою, встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідка серії НОМЕР_3 від 10.11.2005 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не видавались.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами повторного розгляду заяви-анкети позивача на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі № 420/2640/23, Головним управління ДМС в Одеській області було прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 22.12.2023 року № 392538 на підставі пп. 11 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321 (а.с. 40).

Відповідач зазначив, що за результатами перевірки, що підтверджено службовою запискою від 21.12.2023 року б/н було встановлено, що завідувачем сектору архівної роботи ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_4 була проведена перевірка на запит особової справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянки РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в результаті перевірки встановлено, що за архівними обліками особова справа зазначеної іноземки не значиться (а.с. 45).

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Так, Порядком № 321 передбачені дії працівників під час приймання документів для оформлення, обміну посвідки.

Відповідно до п. 38 Порядку № 321 рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Згідно з п. 62 цього Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли, зокрема: 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 11) в інших випадках, передбачених законом.

Суд звертає увагу, що Головним управління ДМС в Одеській області було прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 22.12.2023 року № 392538 на підставі пп. 11 п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321 (а.с. 40).

При цьому у рішенні не зазначено яка підстава відмови у обміні посвідки на постійне проживання, на підставі якого закону.

Разом з цим із змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що фактичною підставою відмови у обміні посвідки на постійне проживання є те, що перевіркою не підтверджено видача позивачу дозволу на імміграцію та посвідки серії НОМЕР_3 від 10.11.2005.

Щодо тверджень відповідача, що за результатами перевірки на запит особової справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянки РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в результаті цієї перевірки встановлено, що за архівними обліками особова справа зазначеної іноземки не значиться, суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про імміграцію» № 2491-ІІІ (далі, - Закон № 2491-ІІІ) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 3 Закону № 2491-ІІІ визначено, що правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

На час видання позивачу посвідки серії ОД № 211/05 від 10.11.2005 ст. 4 Закону № 2491-ІІІ) передбачало надання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Суд встановив, що позивач перебувала у шлюбі із громадянином України ОСОБА_5 з 24 вересня 1994 року по 22 березня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_8 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис за № 343 та після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіка - ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 (а.с. 118), що також підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 14.07.2021 року (а.с. 120-124).

На підтвердження того, що її чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України позивач надала його паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України у Харківській області 16.03.1998.

Матеріалами справи підтверджено, що повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 14.07.2021 року був наданий позивачем до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області разом із анкетою- заявою від 04.10.2021 року про обмін посвідки на постійне проживання.

Тому, враховуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що відповідач мав можливість перевірити надані позивачем інформацію та встановити наявність права позивача на отримання дозволу на імміграцію поза квоти імміграції.

Відсутність за архівними обліками особової справи позивача, за відсутністю інших доказів на підтвердження підробки, недійсності документованої позивачем посвідки серії ОД № 211/05 від 10.11.2005, не може бути підставою для відмови у виконанні позивачем свого обов`язку щодо обміну посвідку у зв`язку із досягненням 45 років.

Пунктами 14, 16 Порядку № 321 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах".

Згідно з п. 21, 22, 29 Порядку № 321, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Суд враховує, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту підробки чи недійсності посвідки серії ОД № 211/05 від 10.11.2005, також не надано докази щодо проведення перевірки шляхом отримання інформації про позивача з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки та її обміном.

Разом з цим, суд встановив, що у паспорті громадянки РФ ОСОБА_1 відділом міграційної служби при УМВС в Одеській області було внесені 12.08.2014 відомості про наявність у Позивача посвідки на постійне проживання серії ОД № 211/05 від 10.11.2005.

Відсутність архівних даних щодо документування позивача документом посвідкою на постійне проживання в Україні не може бути надмірним тягарем для позивача у реалізації свої прав, законних інтересів та виконання обов`язків.

Суд враховує, що позивач тривалий час проживає на території України, також на території України проживає її донька, позивачем доведено наявність сімейних, соціальних зв`язків із Україною, а отже відмова позивачу в обміні посвідки на постійне проживання з наведених у оскарженому рішенні підстав, приводить до порушення її права на повагу до приватного і сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідачем не доведено в чому полягає легітимна мета і необхідність в інтересах національної та громадської безпеки, економічного добробуту країни, чи для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, у позбавленні права позивача на обмін посвідки на постійне проживання через відсутність архівних даних про видачу попередньої довідки, з урахуванням того, що наданими позивачем доказами доведено, що позивач не притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у розшуку не перебувала.

Також безпідставні посилання відповідача на те, що термін дії паспорту позивача 72 7824401 від 17.02.2014 року закінчився 17.02.2024 (а.см. 65-67), оскільки на дату подачі заяви анкети про обмін посвідки на постійне проживання, паспорт позивача НОМЕР_2 від 17.02.2014 року був дійсний.

З наведених підстав, суд доходить висновку, що рішення № 392538 від 22.12.2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в обміні посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято не у спосіб та порядок, передбачений Порядком № 321, без належного обґрунтування та дотримання пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких було спрямоване оскаржуване рішення.

Тому, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування рішення № 392538 від 22.12.2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в обміні посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також наявні правові підстави для задоволення позовних вимог - зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії ОД № 211/05 від 10.11.2005 громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург російської федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014, (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), оскільки позивачем надано повний пакет документів для обміну посвідки на постійне проживання та підставі відмови у обміні посвідки відхилені судом.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 392538 від 22.12.2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) про відмову в обміні посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014, (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 10.11.2005 громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Санкт-Петербург Російської Федерації, паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий 17.02.2014, (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місце знаходження: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко