Справа № 260/2712/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа №260/2712/20

адміністративне провадження № К/990/13627/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року

у справі № 260/2712/20 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області, депутатів с. Завидово: Феньової Надії Василівни, Гардій Василя Івановича , Луцьо Василя Івановича , Чепак Віктора Васильовича , Паук Миколи Федоровича , Голяни Ірини Василівни , Роман Ірини Василівни , Паук Олега Івановича , Паук Віктора Івановича , Лендел Миколи Михайловича , Канчій Наталії Іванівни , Андрели Василя Михайловича про скасування рішення, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року у справі № 260/2712/20 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області, депутатів с. Завидово: Феньової Надії Василівни , Гардій Василя Івановича , Луцьо Василя Івановича , Чепак Віктора Васильовича , Паук Миколи Федоровича , Голяни Ірини Василівни , Роман Ірини Василівни , Паук Олега Івановича , Паук Віктора Івановича , Лендел Миколи Михайловича , Канчій Наталії Іванівни , Андрели Василя Михайловича про скасування рішення, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року у справі №260/2712/20 відмовлено.

14 листопада 2024 року до Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 .

Так позивач просить надати роз`яснення ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року, а саме чому відбулось зволікання із розглядом скарги. Крім того позивач просить роз`яснити, зокрема, дату отримання скаржником ухвали від 13 червня 2024 року, якою датою Верховним Судом отримано конверт №059, яким числом подано на пошту ухвалу Верховного Суду від 23 липня 2024 року, а також порядкок оскарження ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року.

Перевіривши доводи скарги ОСОБА_1 колегія суддів дійшла до наступних висновків.

За змістом частин першої - третьої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зі змісту наведеної норми процесуального закону слідує, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання; роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв`язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Не підлягає роз`ясненню те рішення, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі.

Ухвала Верховного Суду від 23 липня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження є процесуальним рішенням, не вирішує спір по суті та є зрозумілою, а тому не підлягає роз`ясненню в порядку статті 254 КАС України.

На вказане скаржнику вже зверталась увага в ухвалі Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 167 КАС якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

У цьому зв`язку принагідно зазначити, що стаття 45 КАС України закріплює обов`язок учасників судового процесу та їхніх представників добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

До того ж відповідно до пункту 2 частини першої статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Пунктом 2 частини другої цієї ж статті передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема неодноразового зловживання процесуальними правами.

Головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду або підриву довіри до судової гілки влади.

За змістом частини другої статті 45 КАС України перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Разом з тим, у прохальній частині вказаної заяви міститься заява про відвід колегії суддів, а саме: Мацедонської В. Е., Білак М.В., Губської О.А.

В обґрунтування заяви скаржник зазначає про відсутність довіри до колегії суддів: Мацедонської В. Е., Білак М.В., Губської О.А.

Звертаємо увагу, що ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2024 року було визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Губської О.А. у розгляді справи № 260/2712/20 та роз`яснено, що колегія суддів не встановила будь-яких обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення заяви

ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Губської О.А. у розгляді справи

№ 260/2712/20.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про реагування на ухвали Верховного Суду від 24 травня 2024 року (суддя-доповідач Мацедонська В.Е.) та від 27 травня 2024 року (суддя-доповідач Смакович М. І.) - повернуто без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Губської О.А. у розгляді справи № 260/2712/20 залишено без розгляду.

Розглянувши повторно заяву про відвід Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини тринадцятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 36 КАС України передбачено випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у розгляді цієї справи не містить підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, а зводиться до суб`єктивних припущень щодо упереджених дій суддів, без наведення будь-яких обґрунтувань такої зацікавленості.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Мацедонської В.Е., Білак М.В., Губської О.А. у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх упередженості, із доводів заяви про відвід не вбачається.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України роз`яснення судового рішення здійснюється судом, який його ухвалив.

У цьому контексті суд ураховує, що заява про роз`яснення подана відносно ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року, яка прийнята колегією суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Губської О.А.

З урахуванням наведених обставин Суд зазначає, що заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів є безпідставним та свідчить про зловживання ним наданими законом процесуальними правами.

З огляду на приписи частини 3, 4 статті 45 КАС України Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишенням заяв без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 37, 40, 45, 167, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 жовтня 2024 року про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 23 липня 2024 року у справі

№ 260/2712/20 та про відвід та залишити їх без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська