Справа № 380/6503/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6503/24 пров. № А/857/15754/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/6503/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

суддя у І інстанції Кедик М.В.,

час ухвалення рішення 22 травня 2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складення повного тексту рішення 22 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, у розмірі 227549,71 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 суму пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, у розмірі 227549,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті недоодержаної пенсії її батька у зв`язку із його смертю, яка була нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 380/6826/23, в сумі 227549,71 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №380/6503/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної пенсії її померлого батька ОСОБА_2 в розмірі 227 549,71 грн, що підлягала виплаті та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 , як доньці померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії в розмірі 227 549,71 грн, що підлягала виплаті на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 380/6826/23, та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 968,96 грн судових витрат.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, неповністю досліджені та не з`ясовані всі обставини справи. Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №380/6826/23 задоволено позов ОСОБА_2 , батька позивача, до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке останнім виконано, здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №С/1678 від 13.02.2023, складено розрахунок на доплату пенсії за період з квітня 2019 року по липень 2023, що в сумі становив 227549,71 грн. Виплата коштів ОСОБА_2 здійснена не була, останній помер. Звертає увагу на те, що позивач фактично просить суд змінити спосіб виконання вказаного судового рішення шляхом зміни судового рішення зобов`язального характеру на зобов`язання виплатити недоодержану пенсію батька після його смерті. Вважає, що після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №380/6826/23, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 01.04.2019 (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці від 13.02.2023 № С/1678 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 01.04.2019 (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці від 13.02.2023 № С/1678 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн 00 коп.

На виконання рішення від 16.05.2023 у справі № 380/6826/23 нарахована ОСОБА_2 доплата пенсії з 01.04.2019 по 31.07.2023 в сумі 227 549,71 грн.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що внесено 28.10.2023 відповідний актовий запис № 326.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоодержаної суми пенсії батька у зв`язку із його смертю, яка нарахована на підставі рішення суду.

Відповідач листом від 18.02.2024 повідомив, що доплати до пенсії, які нараховуються на виконання судових рішень, не включаються до складу спадщини та можуть бути виплачені особам за умови покладання судом зобов`язань в частині виплати пенсії, що були нараховані померлому.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернулася до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року за № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч.1-3 ст.61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а сформульовано правовий висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

У постанові від 09 червня 2022 року у справі №200/12094/18-а Верховний Суд зазначив, вищевказаний висновок стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина друга статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

З урахуванням наведеного колегія суддів констатує, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому, частина перша статті 61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Вищевказаними положеннями Закону № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, згідно з яким недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до абзацу третього пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, у визначених чинним законодавством випадках членам сім`ї та іншим особам можуть бути виплачені суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю. При цьому, виплаті підлягають лише нараховані, але не виплачені пенсіонеру, який помер, суми пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №380/6826/23, яке набрало законної сили 16.06.2023, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 01.04.2019 (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці від 13.02.2023 № С/1678 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії та її виплату з 01.04.2019 (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та додаткових видів грошового забезпечення, передбачених у новій довідці від 13.02.2023 № С/1678 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем нараховано ОСОБА_2 доплату пенсії з 01.04.2019 по 31.07.2023 в сумі 227 549,71 грн.

Разом з тим, згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому сума нарахованої доплати пенсії у вказаному розмірі залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

ОСОБА_1 є членом сім`ї (донькою) померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.06.1973.

ОСОБА_2 на момент смерті фактично проживав з дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №216 від 25.03.2024.

Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого батька 09.02.2024, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки пенсійні виплати, нараховані ОСОБА_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 380/6826/23 за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 в розмірі 227 549,71 грн, та які залишилися неодержаними ним у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, та підлягають виплаті в порядку адміністративної процедури, яка передбачена статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті недоодержаної її батьком у зв`язку із смертю пенсії в розмірі 227 549,71 грн.

Встановивши протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної пенсії її померлого батька ОСОБА_2 в розмірі 227 549,71 грн, що підлягала виплаті та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача є покладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обов`язку здійснити виплату ОСОБА_1 , як доньці померлого пенсіонера ОСОБА_2 суми пенсії в розмірі 227 549,71 грн, що підлягала виплаті на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 380/6826/23, та залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на те, що позивач фактично просить суд змінити спосіб виконання вказаного судового рішення шляхом зміни судового рішення зобов`язального характеру на зобов`язання виплатити недоодержану пенсію батька після його смерті, в той час як після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини, оскільки підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом стала протиправна відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у виплаті недоодержаної пенсії батька, у зв`язку з його смертю. Вирішуючи цей спір, суд не вдається до оцінки дій органу Пенсійного фонду, вчинених на виконання рішення суду у справі № 380/6826/23.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/6503/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк