Справа № 580/9181/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року справа № 580/9181/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №55 від 13.08.2024 щодо відмови у зарахуванні, ОСОБА_1 до загального стажу періодів роботи згідно записів його трудової книжки серії НОМЕР_1 з 30.01.1984 по 28.11.1985, з 21.06.1990 по 17.09.1990, з 02.01.1992 по 05.02.1996 та щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи згідно записів його трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме з 30.01.1984 по 28.11.1985, з 21.06.1990 по 17.09.1990, з 02.01.1992 по 05.02.1996, зарахувавши в кратному розмірі обчисленні по Списку № 1 періоди роботи згідно з 30.01.1984 по 15.02.1984, з 18.04.1984 по 30.06.1985, з 12.09.1985 по 28.11.1995, з 21.06.1990 по17.09.1990, а саме додатково зарахувати один повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та провести виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати звернення за її призначенням, а саме з 05.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 05.08.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії позивач надав відповідачу оригінали всіх документів, а саме: паспорт, РНОКПП, трудову книжку, диплом. Однак, відповідач 1 своїм рішенням № 55 від 13.08.2024 відмовив позивачу у призначенні пенсії. У даному рішенні відповідачем 1 зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 30.01.1984 по 17.09.1990 відповідно дублікату трудової книжки від 28.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки період трудових відносин не відповідає даті видачі трудової книжки; період роботи з 02.01.1992 по 05.02.1996 оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. На думку позивача неврахування вищезазначених періодів роботи трудової книжки для призначення пенсії є неправомірними діями відповідачів.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Від відповідача 1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Так, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 30.01.1984 по 17.09.1990 відповідно до дублікату трудової книжки від 28.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки період трудових відносин не відповідає даті видачі трудової книжки; період роботи з 02.01.1992 по 05.02.1996, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. З огляду на викладене вище, вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Від відповідача 2 надійшов відзив в якому вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 30.01.1984 по 17.09.1990 відповідно до дублікату трудової книжки від 28.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки період трудових відносин не відповідає даті видачі трудової книжки; період роботи з 02.01.1992 по 05.02.1996, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи. Враховуючи зазначене, підстав для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача немає.

У відповідях на відзив позивач не погодився з доводами відповідачів, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення №55 від 13.08.2024 про відмову у призначенні пенсії.

В даному рішенні зазначено зокрема наступне. Пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. Страховий стаж позивача 27 років 2 місяці 20 днів. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового не зараховано: періоди роботи з 30.01.1984 по 17.09.1990 відповідно до дублікату трудової книжки від 28.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки період трудових відносин не відповідає даті видачі трудової книжки; період роботи з 02.01.1992 по 05.02.1996, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи.

Не погоджуючись із рішенням щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантуються загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ). Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1-3 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону та за період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить записи про періоди роботи, а саме:

- з 30.01.1984 (наказ №6к від 30.01.1984) по 28.11.1985 (наказ №85к від 28.11.1985) працював у Шахті «Україна» ВО «Луганськвугілля»;

- з 21.06.1990 (наказ №34к від 25.06.1990) по 17.09.1990 (наказ №56к від 19.09.1990) працював у Шахті «Україна» ВО «Луганськвугілля»;

- з 02.01.1992 (загальні збори від 02.01.1992) по 05.02.1996 (загальні збори від 02.05.1996) працював у Будівельно-монтажному і ремонтному управлінні «Гравітон».

Проте, в рішенні відповідача 1 про відмову у призначенні пенсії зазначено, що не зараховано періоди роботи з 30.01.1984 по 17.09.1990 відповідно до дублікату трудової книжки від 28.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки період трудових відносин не відповідає даті видачі трудової книжки; період роботи з 02.01.1992 по 05.02.1996, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення з роботи.

Разом з тим суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка була затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка містила приписи, що внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.

Крім того, суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі 687/975/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Належних доказів того, що записи про періоди роботи позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачами суду не надано.

Відтак суд вважає, що записи трудової книжки є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи позивача для призначення пенсії. Водночас, не зарахування зазначеного у трудовій книжці періоду роботи до страхового стажу, є необґрунтованим та протиправним.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач ГУ ПФУ в Черкаській області діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №55 від 13.08.2024 є протиправним, та підлягає скасуванню.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 05.08.2024.

Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 05.08.2024, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Позовна вимога щодо зобов`язання відповідача 1 зарахувавши в кратному розмірі обчисленні по Списку № 1 періоди роботи згідно з 30.01.1984 по 15.02.1984, з 18.04.1984 по 30.06.1985, з 12.09.1985 по 28.11.1995, з 21.06.1990 по17.09.1990, а саме додатково зарахувати один повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, до задоволення не належить, оскільки, питання зарахування вказаних періодів на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 у межах спірних правовідносин не досліджувалось, право позивача у цій частині на час прийняття спірного рішення відповідачами не порушувалося.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про наступне. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №55 від 13.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до загального стажу періоди роботи згідно записів його трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме з 30.01.1984 по 28.11.1985, з 21.06.1990 по 17.09.1990, з 02.01.1992 по 05.02.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 05.08.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА