Справа № 280/8983/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Справа № 280/8983/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.24 року у справі №280/3775/24, яке набрало законної сили 24 червня 2024 року, щодо поновлення щомісячної доплати до пенсії - ОСОБА_1 , згідно Постанови кабінету міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.24 року у справі №280/3775/24, яке вступило в законну силу 24 червня 2024 року і поновити щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 гривень - ОСОБА_1 з моменту припинення її доплати, відповідно вимог Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 року, без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ). На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року у справі №280/3775/24 Управлінням проведено нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн, однак внаслідок перерахунку пенсію позивача обмежено максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає обмеження пенсії максимальним розміром протиправним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09.10.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що питання виплати пенсії без обмеження максимальним розміром вже було розглянуто Запорізьким окружним адміністративним судом під час розгляду справи №280/4940/24, по якій винесено рішення від 16.08.2024, що набрало законної сили 12.09.2024, по якому зроблено перерахунок пенсії позивачу. Також стосовно позовних вимог позивача щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру, вважає такі передчасними та безпідставними. Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.01.2024 складає 2361,00 грн. Отже максимальний розмір обмеження пенсії складає 23610,00 грн, розмір пенсії позивача нараховано з урахуванням індексації в розмірі 30516,89 грн. але обмежено її виплату в сумі 27433,39 грн. Також з посиланням на постанову Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №553/4276/16-а звертає увагу на пропуск строку звернення до суду з даним позовом. Просить у задоволенні позову відмовити.

16.10.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача та вважає, що Закон №2262-XII не передбачає обмеження пенсії особам, які перебували на військовій службі максимальним розміром.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Управління та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2022 у справі №280/4766/22, яке набрало законної сили 23.11.2022, зобов`язано Управління провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром на підставі Довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області від 24.05.2021 за № 33/28-212 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №280/3775/24, яке набрало законної сили 24.06.2024, зобов`язано Управління провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 22.11.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі №280/4940/24, яке набрало законної сили 17.09.2024, зобов`язано Управління виплачувати з листопада 2022 року пенсію ОСОБА_1 в повному нарахованому розмірі (з урахуванням індексацій, доплат та надбавок) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №280/6336/24, яке набрало законної сили 09.10.2024, зобов`язано Управління здійснити з 01.03.2022 нарахування та виплату (з урахуванням проведених виплат) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з 01.03.2024 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" без обмеження її максимальним розміром.

На відповідне звернення позивача щодо пенсійного забезпечення, Управління листом від 06.09.2024 №15690-14297/Г-02/8-0800/24 повідомило, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/3775/24 Управлінням у червні 2024 року проведено нарахування в складі пенсії позивача доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713 (далі - Постанова №713), в межах максимального розміру пенсії. Таким чином, пенсія позивача обчислена та виплачується відповідно до зобов`язань покладених рішеннями суду у справах 280/4766/22, 280/3775/24, з урахуванням щомісячної доплати до пенсії згідно Постанови №713.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром під час виконання рішення суду у справі №280/3775/24, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі частиною 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В той же час, за змсітом статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в якості підстав звернення із позовом позивач вказує на незаконність дій відповідача щодо відмови від виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/3775/24 щодо поновлення виплати щомісячної доплати до пенсії позивача згідно Постанови Кабінету міністрів України №713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий захист окремих категорій осіб» без обмеження пенсії максимальним розміром.

При цьому, судом також встановлено, що спірне питання щодо виплати позивачу пенсії з обмеженням максимального розміру вже було предметом судової оцінки, внаслідок чого рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі №280/4940/24, яке набрало законної сили 17.09.2024, зобов`язано відповідача виплачувати з листопада 2022 року пенсію ОСОБА_1 в повному нарахованому розмірі (з урахуванням індексацій, доплат та надбавок) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

У контексті наведеного, суд зазначає, що відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до положень статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині 1 статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у вищезазначеній статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, наведеними нормами чинного процесуального законодавства визначено особливий процесуальний порядок оскарження дій та рішень, вчинених на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 27.11.2018 у справі №520/11829/17 та від 25.08.2020 у справі №235/7358/16-а, статті 382-383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд не вправі зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки це призведе до порушення принципу поваги до остаточного судового рішення та обов`язковості його виконання.

Крім того, слід звернути увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом права ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі №140/2133/19 зазначив, що особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2020 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з урахуванням положень статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22.11.2024.

Суддя М.О. Семененко