Справа № 260/516/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 260/516/24 пров. № А/857/12159/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Ніколіна В. В., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №260/516/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинення дії, -

суддя в 1-й інстанції Маєцька Н. Д.,

час ухвалення рішення 09 квітня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила визнати протиправним і скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по ЕПС №07 від 23 листопада 2023 року про припинення виплати їй пенсії та зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з моменту припинення її виплати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати при обчисленні її довідку про заробітну плату (Вих. №25 від 24 квітня 2023 року), видану ТДВ "Селена", та здійснити перерахунок пенсії з дати подачі про це заяви позивачем.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23 листопада 2023 року № 07 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 27 травня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести з 01 липня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням довідки про заробітну плату за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року від 24 квітня 2023 року № 25, виданої Товариством з додатковою відповідальністю «Селена», з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до п.1 ст.26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. 27 червня 2023 року позивачем подано заяву про перерахунок пенсії на допризначення пенсії, у зв`язку з наданням довідки про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період з 01 січня 1982 року по 31 грудня 1986 року, видану ТДВ «Селена» для обчислення заробітної плати. Для можливості врахування довідки спеціалістами Головного управління було вжито заходів щодо проведення перевірки підстав видачі та підтвердження її первинними документами. Згідно з актом перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату/стаж роботи для призначення пенсії позивачу, відповідачем проведено перевірку достовірності видачі довідки про стаж роботи № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1980 року, довідки про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року. Після опрацювання інформації, що викладена в акті перевірки, страховий стаж позивача було переглянуто та встановлено, що тривалість такого становить 26 років 4 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону. У зв`язку з цим Головним управлінням правильно прийнято оскаржене розпорядження № 407 від 23 листопада 2023 року про припинення виплати пенсії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області не зазначає, які саме нормативні документи не було в повній мірі досліджено судом. Наведене обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідача є незрозумілим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Натомість, судом першої інстанції ухвалено законне та справедливе рішення, а також враховані висновки Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, а саме: постанова від 29 липня 2020 року у справі № 341/132/17 та від 08 лютого 2021 року у справі № 487/68/17. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі поданої позивачем заяви від 13 червня 2023 року позивачу призначено пенсію за віком. До вказаної заяви, зокрема, було подано довідку про стаж № 25 від 24 квітня 2023 року за період з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1990 року, видану ТДВ «Селена».

При призначенні пенсії страховий стаж позивача становив 30 років 2 місяці 1 день.

27 червня 2023 року позивачем додано заяву про перерахунок пенсії, у зв`язку з наданням додаткових документів, до якої додано довідку про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період з 01 січня 1982 року по 31 грудня 1986 року, видану ТДВ «Селена» для обчислення заробітної плати згідно зі ст.40 Закону.

Відповідно до акту Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 0700-1001-1/5439 перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату /стаж роботи для призначення пенсії гр. ОСОБА_2 у ТзДВ «Селена» від 15 листопада 2023 року, перевіркою достовірності видач довідки про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 з особовими рахунками розбіжностей не виявлено. Однак особові рахунки по нарахуванню заробітної плати зберігаються на ТзДВ «Селена» з порушенням порядку архівного зберігання, а саме: розшиті та не пронумеровані. У результаті перевірки достовірності видачі довідки про стаж роботи № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1990 року візуальним спостереженням встановлено в книзі обліку наказів на прийняття на роботу за період з 14 січня 1980 року по 02 грудня 1985 року два записи реєстрації наказів під № 181 від 01 серпня 1980 року: перший запис зроблено на сторінці останнім після закінчення рядків «181 від 01 серпня 1980 р. на ОСОБА_3 1963 року народження», другий запис зроблено на наступній сторінці в першому рядку « 181 від 01 серпня 1980 р. на ОСОБА_4 , 1963 року народження». Для перевірки не надано наступні документи: накази на присвоєння розрядів за 1981 року, перевід за 1982 року, 1983 року та звільнення за 1990 року (які записані в копії трудової книжки гр. ОСОБА_2 , 1963 року народження), нарахування заробітної плати за 1980 р., 1981 р., 1988-1990 роки. Інших документів для підтвердження стажу роботи та заробітної плати гр. ОСОБА_2 , 1963 року народження для перевірки не надано, у зв`язку з їх відсутністю.

Розпорядженням ГУ ПФ України в Закарпатській області № 407 від 23 листопада 2023 року позивачу припинено виплату пенсії.

Позивач звернулася до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою від 22 грудня 2023 року, в якій просила надати пояснення про підстави зупинення виплати пенсії.

Відповідач листом від 16 січня 2024 року повідомив, що після опрацювання інформації викладеної в акті перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату, страховий стаж переглянуто. Тривалість такого становить 26 років 04 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відтак, Головним управління прийнято розпорядження №407 від 23 листопада 2023 року про припинення виплати пенсії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи у ТзДВ «Селена» з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1990 року підтверджується записами у трудовій книжці позивача, тому вищевказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а оскаржуване розпорядження відповідача про припинення позивачу виплати пенсії прийнято відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, і з метою ефективного поновлення порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23 листопада 2023 року № 07 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 27 травня 2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести з 01 липня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням довідки про заробітну плату за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року від 24 квітня 2023 року № 25, виданої Товариством з додатковою відповідальністю «Селена», з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. При цьому, оскільки позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії 27 червня 2023 року, відтак вона має право на її перерахунок з 01 липня 2023 року, а не з моменту припинення виплати пенсії.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (частина друга статті 49 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.56 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вбачається зі змісту трудової книжки позивача, така містить відповідні записи про періоди трудової діяльності, в тому числі періоду роботи з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1990 року в ТзДВ «Селена».

Так, на час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20 червня 1974 року №162 (далі Інструкція №162).

За змістом п.1.2 цієї Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Відповідно до п.2.2, 2.3 Інструкції №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно з п.1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до п.1 вищевказаної Постанови трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.13 цієї Постанови при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

За змістом п.18 Постанови №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно з актом перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату/стаж роботи для призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15 листопада 2023 року № 0700-1001-1/5439 перевіркою достовірності видачі довідки про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року, для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з особовими рахунками розбіжностей не виявлено.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За положеннями частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом другим частини першої статті 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з абзацом першим пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі поданої позивачем заяви від 13 червня 2023 року їй призначено пенсію за віком. До вказаної заяви, зокрема, було подано довідку про стаж №25 від 24 квітня 2023 року за період з 01 серпня 1980 року по 02 травня 1990 року, видану ТДВ «Селена».

Так, Відділом контрольно-перевірочної роботи № 1 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при проведенні перевірки достовірності поданої спірної довідки про заробітну плату № 25 від 24 квітня 2023 року за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 з особовими рахунками розбіжностей не виявлено. Однак особові рахунки по нарахуванню заробітної плати зберігаються на ТзДВ «Селена» з порушенням порядку архівного зберігання, а також у результаті перевірки достовірності видачі довідки про стаж візуальним спостереженням встановлено в книзі обліку наказів на прийняття на роботу за період з 14 січня 1980 року по 02 грудня 1985 року два записи реєстрації наказів під № 181 від 01 серпня 1980 року, про що було складено акт від 15 листопада 2023 року № 0700-1001-1/5439.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових та бухгалтерських документів на підприємстві, та неналежний порядок ведення та заповнення документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Незважаючи на те, що особові рахунки по нарахуванню заробітної плати зберігаються на ТзДВ «Селена» з порушенням порядку архівного зберігання, а також у книзі обліку наказів на прийняття на роботу за період з 14 січня 1980 року по 02 грудня 1985 року зазначено два записи реєстрації наказів під № 181 від 01 серпня 1980 року, право позивача на встановлені законом гарантії не можуть бути поставлені в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення бухгалтерських чи кадрових документів.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, бухгалтерських чи кадрових документів, а тому працівник не може нести негативних наслідків.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по ЕПС №07 від 23 листопада 2023 року, яким позивачу припинено виплату пенсії є таким, що порушує право позивачки на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке розпорядження необхідно скасувати як протиправне. Крім того, наявні у документах формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, а тому з метою ефективного поновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 27 травня 2023 року та зобов`язати провести з 01 липня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням довідки про заробітну плату за період роботи з січня 1982 року по грудень 1986 року від 24 квітня 2023 року № 25, виданої Товариством з додатковою відповідальністю «Селена», з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 260/516/24 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 260/516/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 25 листопада 2024 року.