Справа № 568/1150/24
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1150/24

Провадження №2-а/568/21/24

07 листопада 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря Мельничук Л.І., представника позивача адвоката Боровця М.С., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області Пащука Михайла Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року адвокат Боровець М.С., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з вказаним позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області, рядового поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2600828 від 14 липня 2024 року, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що 14 липня 2024 року інспектором УПП в Рівненській області Пащуком М.В. відносно ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2600828 від 14 липня 2024 року, за ч. 3 ст. 121 КУпАП, про накладення штрафу у розмірі - 340 грн.

На переконання позивача, вказана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства за адміністративне правопорушення яке ним не вчинялося. Зазначає, що транспортний засіб марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , є загальним легковим універсалом - В, належним ПП «Західний Буг. Основний вид діяльності ПП «Західний Буг» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, при цьому види діяльності з перевезення пасажирів та вантажів відсутні. У свою чергу, позивач є працівником ПП «Західний Буг» та займає посаду агронома. Вище вказаний автомобіль був отриманий позивачем для виконання ним своїх безпосередніх службових обов`язків. Керування вказаним автомобілем надано позивачу відповідно до Наказу про надання права керування автомобільним транспортом підрозділу с. Шимківці № 65/ОЗ від 28.02.2024 року. У зв`язку з цим, вказаний автомобіль є службовим автомобілем, а тому підстави відносити його до категорії автомобілів, що здійснюють перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відсутні. Вказане, беручи до уваги факт належності автомобіля юридичній особи, не може бути обґрунтуванням для його обов`язкового проходження технічного контролю. Додатково наголошує, що відомості, які вказані у спірній постанові, не відповідають дійсним обставинам справи, адже склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення відсутній. Докази на підтвердження обставин події правопорушення відсутні, до постанови не додавалися та під час розгляду справи працівником поліції не демонструвалися.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 липня 2024 року адміністративну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

11 вересня 2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Добровчан К.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого відповідач заявлені позивачем вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує, що оскаржена позивачем постанова винесена поліцейським без порушень та відповідає встановленим нормативним вимогам, і дійсним обставинам справи. Належність транспортного засобу юридичній фірмі, яка створена задля отримання прибутку, відносить його до категорії транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному огляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Боровець М.С. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції, Добровчан К.Ю. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 поліцейський 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА№ 2600828, складеної 14 липня 2024 року поліцейським 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області Пащуком М.В., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі - 340 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_2 14 липня 2024 року о 00 год. 53 хв. на автодорозі М-06 Київ Чоп, 432 км. керував легковим автомобілем, «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , належним ПП «Західний Буг», який використовується для перевезення вантажів з метою прибутку, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3Б ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с. 7).

Суд зважає, що положення ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення у виді керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.п. б. п. 31.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

В свою чергу, положеннями ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що:

- при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо);

- при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як вбачається з копії відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «RENAULT», моделі «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , тип - загальний легковий, універсал-В, містить 5 місць для сидіння, маса без навантаження 1395 кг (а.с. 26).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено терміни:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно;

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України (значення термінів) легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки; вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Отже, враховуючи те, що тип вказаного вище транспортного засобу загальний легковий з кількістю сидячих місць з місцем водія 5, суд робить висновок, що такий відноситься до легкових автомобілів призначених для перевезення пасажирів та їх багажу (вантажу).

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, що даний автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення виключно вантажів.

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" також дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

У загальному розумінні господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів економічної діяльності ПП «Західний Буг» не включено притаманний перевезенням пасажирів вид господарсько діяльності (а.с 9-10), зокрема такий як: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.32 Надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт. Так само і не включено діяльність щодо перевозки вантажів легковим транспортним засобом. У видах діяльності зазначено діяльність саме відносно вантажного автомобільного транспорту, до яких спірний транспортний засіб не відноситься.

Як встановлено судом, автомобіль марки автомобіль марки «RENAULT», моделі «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ПП «Західний Буг», та на підставі Наказу №65/ОЗ про надання права керування автомобільним транспортом підрозділу с. Шимківці від 28.02.2024 року, ОСОБА_2 було надано право керування даним автомобілем, оскільки останній працює у ПП «Західний Буг» на посаді агронома, що підтверджується копією наказу № ЗБ000000083-ЗБ- 0003000 від 28.02.2023 року (а.с. 24-25).

У зв`язку з цим, суд аналізуючи вказані вище докази робить висновок, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що під час керування автомобілем марки «RENAULT», моделі «DUSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , водій використовував його для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Сама по собі належність транспортного засобу на праві власності юридичній особі та використання вказаного автомобіля для виконання службових обов`язків, на думку суду, не є передумовою застосування у цьому випадку Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

З огляду на викладене, суд дійшов висновків що автомобіль, яким керував позивач, слід відносити саме до категорії службового легкового автомобіля, оскільки твердження того, що вказаний автомобіль за обставин вказаних у спірній постанові здійснював перевезення вантажу з метою отримання прибутку, сприймається як неспроможне, зважаючи на об`єм поданих сторонами по справі доказів.

Тотожна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №678/483/17, та постанові від 08 липня 2020 року у справі №731/186/17, які суд в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що якщо транспортний засіб використовується в господарських цілях підприємством, то він підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, на підтвердження законності спірної постанови, стороною відповідача до матеріалів справи будь-яких доказів не додавалося. Більше того, зміст оскаржуваної постанови взагалі не містить посилань щодо наявності доказів по справі, які були долучені до спірної постанови та бралися до уваги під час оформлення працівником поліції даних адміністративних матеріалів.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд констатує, що докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, які б беззаперечно підтверджували правомірність постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення на позивача в матеріалах справи відсутні, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, яке інкриміновано.

В силу принципу презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, відповідач не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність його дій, не спростував викладені позивачем обставини, тим самим не довів правомірність прийнятого ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що вказує на порушення відповідачем прав позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, підсумовуючи наведене суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, а саме: визнання спірної постанови протиправною, її скасування, а також закриття провадження по справі, адже судом встановлено факт відсутності у діях позивача складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказане є належним твердженням відсутності правових підстав для направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) та належним обґрунтуванням для їх закриття.

Зважаючи на задоволення позову, суд вважає, що витрати по сплаті позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача ДПП, відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 72, 77, 139, 229, 246, 286 КАС України, ст. 251, 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області Пащука Михайла Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2600828 від 14 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.11.2024р.

Суддя О.М. Делалова