Справа № 600/515/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 р. м. Чернівці справа № 600/515/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.01.2024р. №77 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , заповненої 07.07.1986 та період навчання 01.09.1980-20.06.1986, згідно з дипломом НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що пенсійним органом відмовлено за її заявою у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки воно порушує її права на пенсійне забезпечення. На її думку, пенсійним органом неправомірно не зараховано до її загального стажу всі періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 та період навчання з 01.09.1980 по 20.06.1986 згідно диплому НОМЕР_2 . Вважає, що помилка в її імені у поданих документах не може слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні даних періодів роботи та навчання до страхового стажу, адже на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах.

Позивач пояснила, що на першій сторінці трудової книжки наявний запис від 07 червня 1986 року ПІБ заявниці « ОСОБА_1 » (російською мовою), дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, на 41-й сторінці цієї ж книжки заповнено ПІБ заявниці українською мовою « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, відповідно до її паспорта громадянина України. З указаних документів, вказувала позивачка, вбачається, що дата та рік народження, зазначені у паспорті та трудовій книжці, співпадають.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, третій особі встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, яка розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач, посилаючись на положення пенсійного законодавства щодо призначення пенсії, в тому числі підтвердження трудового стажу, вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача. Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивача згідно вимог чинного законодавства, при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано страховий стаж, який склав 25 років 6 місяців 27 днів. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано зокрема: всі періоди роботи згідно записам в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці ім`я заявниці російською мовою зазначено ОСОБА_2 , що не відповідає даним паспорта; період навчання 01.09.1980 - 20.06.1986 згідно диплому НОМЕР_2 оскільки ім`я заявниці російською мовою зазначено ОСОБА_2 , що не відповідає даним паспорта. При цьому, відповідачем звернуто увагу суду на те, що відповідно до паспорту НОМЕР_3 ім`я позивача ОСОБА_3 (українською мовою) та ОСОБА_2 (російською мовою). Додатково зазначено про те, що в довідці про заробітну плату № 849 від 25.12.2023 ім`я заявниці українською мовою зазначено як ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене, на думку пенсійного органу, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 30 років.

Від третьої особи на стороні відповідача надійшли письмові пояснення, у яких Головним управлінням ПФ у Полтавській області зазначено, що за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Оскільки пенсійний орган в Полтавській області розгляд заяви позивача не здійснював, відтак не приймав жодних рішень та не вчиняв жодних дій відносно позивача, які можуть бути оскаржені до суду. При цьому, підстави та умови прийняття оскаржуваного рішення територіальним органом ПФ в Чернівецькій області третій особі невідомі.

Ухвалою суду від 27.02.2024 провадження у даній справі зупинено за клопотанням представника позивача до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №554/711/24, що перебувала на розгляді Октябрського районного суду м.Полтави.

Ухвалою суду від 09.07.2024 провадження у справі поновлено за клопотанням представника позивача, оскільки обставини, що стали перешкодою розгляду даної справи були усунуті.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Ленінським РВПМУ УМВС України в Полтавській області, досягнувши 60 років, 07.01.2024 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності органом розгляду заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.01.2024 року №77 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Рішення від 12.01.2024 року №77 обґрунтоване наступним.

Необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 30 років.

Відповідно до паспорту НОМЕР_3 ім`я заявниці ОСОБА_3 (укр.мовою) та ОСОБА_2 (рос.мовою).

До розрахунку страхового стажу не враховано:

- всі періоди роботи згідно записам в трудовій книжці НОМЕР_1 оскільки на титульній сторінці ім`я заявниці російською мовою зазначено ОСОБА_2 , що не відповідає даним паспорта;

- період навчання 01.09.1980-20.06.1986 згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки ім`я заявниці російською мовою зазначено ОСОБА_2 , що не відповідає даним паспорта.

Додатково інформовано, що в довідці про заробітну плату №849 від 25.12.2023 ім`я заявниці українською мовою зазначено як ОСОБА_2 .

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13 травня 2024 року у справі №554/711/24 (набрало законної сили 14.06.2024) встановлено факт належності ОСОБА_1 документів, а саме трудової книжки серії НОМЕР_4 , заповненої 07.07.1986 та диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний №4-80 від 27.06.1986.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частинами 2 та 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004. До 01.01.2014 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ).

За правилами ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується, серед іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом досліджено трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , заповнену 07.07.1986. Записи про періоди роботи позивача виконані у відповідності до правил ведення трудових книжок, містять дати та номери наказів. На титульній сторінці трудової книжки відображено ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який відповідає даним, що зазначені у довідці №18063, виданій 23.07.1997 на ім`я ОСОБА_1 органом ДПС України. Також, на першій сторінці зазначено прізвище ім`я та по батькові позивачки (російською мовою) " ОСОБА_1 ", що відповідає свідоцтву про народження № НОМЕР_6 , виданому 08.01.1964 року (а.с.5-7, 9-14).

Поряд із цим, пенсійним органом у оскаржуваному рішенні зазначено, що на титульній сторінці ім`я заявниці російською мовою зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає даним паспорта. Тобто, допущено описку у імені, яке згідно паспорту серії НОМЕР_7 російською мовою зазначено " ОСОБА_2 ". Саме зазначена обставина стала підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи за трудовою книжкою.

З цього приводу суд зазначає, що недотримання роботодавцем правил заповнення трудової книжки не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу значного періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. по справі №754/14898/15-а.

Крім того, дослідження трудової книжки встановлено, що на сторінці 41 заповнено ПІБ заявниці українською мовою « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідає даним паспорта НОМЕР_3 , дата та рік народження, зазначені у паспорті та трудовій книжці, співпадають.

Додатково суд враховує, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13 травня 2024 року у справі №554/711/24, яке набрало законної сили, встановлено факт належності ОСОБА_1 документів, а саме трудової книжки серії НОМЕР_4 , заповненої 07.07.1986.

На переконання суду, підстава не врахування повністю періодів роботи за трудовою книжкою, яку застосував відповідач є необґрунтованою.

З наведеного суд приходить до висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи, відображених у трудовій книжці НОМЕР_1 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника, а неточності щодо зазначення імені у ній, у даному спірному випадку, не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення, оскільки такий підхід є невиправдано формальним, особливо враховуючи те, що позивач не несе відповідальність за дотримання правил ведення трудової книжки.

До аналогічного висновку суд приходить щодо не зарахування періоду навчання з підстав не відповідності імені позивача згідно диплому КВ№562088 від 27.06.1986 даним паспорта. Суд зазначає, що вказаний вище диплом не мiстить помарок, виправлень, на ньому є пiдписи голови екзаменаційної комісії, ректора та секретаря навчального закладу, проставлена вiдмiтка про видачу та реєстраційний номер.

Отже, з указаного диплому можна визначити також вci данi для встановлення періоду навчання позивача задля зарахування до трудового стажу.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним не зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Підсумовуючи вище зазначене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.01.2024р. №77 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню, а періоди роботи згідно трудової книжки та період навчання згідно диплома належить зарахувати до страхового стажу позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова у призначенні позивачу пенсії порушує його право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень ст.ст. 9, 245 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.01.2024р. №77 та зобов`язання вказаного пенсійного органу зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача на підставі записів трудової книжки та диплому.

Аналіз пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засоби програмного забезпечення, покладається обов`язок лише здійснення виплати пенсії.

Отже, враховуючи те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а органом, визначеним для розгляду цього питання за принципом екстериторіальності - є ГУФПУ в Чернівецькій області, належним способом поновлення порушеного права позивача, окрім зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів, є зобов`язання ГУФПУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Позов в частині зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію з 07 січня 2024 року не підлягає задоволенню. Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 25 років 6 місяців 27 днів, про що вказано в оскаржуваному рішенні. Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають спірні періоди.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 30 років - у суду відсутній розрахунок такого стажу, а повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду, відтак суд не може підміняти собою пенсійний орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Питання призначення пенсії без втручання у дискреційні повноваження та виключну компетенцію пенсійного органу, на переконання суду, можливе лише у випадку, якщо після обчислення стажу (в тому числі після зарахування спірних періодів) орган пенсійного фонду не здійснить призначення пенсії при наявності необхідного для цього стажу.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з мотивів, викладених вище.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 968,96грн. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, в силу ч.3 ст.139 КАС України, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 484,48грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.01.2024р. №77 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , заповненою 07.07.1986 та період навчання з 01.09.1980 по 20.06.1986, згідно з дипломом НОМЕР_2 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2024р. про призначення пенсії.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 484,48грн.

6. У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл.Центральна, 3, м. Чернівці, 58002; );

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул.Гоголя, 34, м.Полтава, 36000; ).

Суддя В.О. Кушнір