Справа № 520/4432/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 р. Справа № 520/4432/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 (суддя Кухар М.Д.; м. Харків) по справі № 520/4432/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_1 ) щодо не видачі наказу про призначення, обчислення, нарахування і виплату ОСОБА_1 за 12.09.2022-04.10.2022 (перебування на лікуванні через поранення) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим 28.08.2022 пораненням з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та не проведення відповідних виплат;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступника військової частини НОМЕР_1 ) видати наказ про призначення, обчислення, нарахування і виплату ОСОБА_1 за 12.09.2022-04.10.2022 (перебування на лікуванні через поранення) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим 28.08.2022 пораненням з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 та провести відповідні виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що за період з 12.09.2022-04.10.2022 позивачу не у повному обсязі не проведено платежі з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 у розмірі підвищеної до 100 000 грн. 00 коп. Висновок суду про те, що кошти у розмірі 142348,39 грн були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 у березні 2023 року позивач вважає необґрунтованим, адже відповідачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який підтверджує виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168, що здійснюється саме на підставі наказу командира (начальника). Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав на те, що останнім відповідно до інформації, яка є у відділі фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_4 є Наказ від 22.02.2023р. № 231 «Про внесення змін до наказу від 17.12.2022р. № 681 «Про виплату додаткових винагород», у якому в п.1 зазначено виплатити військовослужбовцям, які отримали поранення у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168, солдату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 70 000 грн. 00 коп. за період з 29.08.2022 по 04.10.2022 та з 06.10.2022 по 04.11.2022, проте відповідачем відповідний належним чином завірений наказ у якості належного, достовірного та допустимого доказу не був наданий до суду. А надання відповідачем доказу у вигляді письмової копії документа відомості № 54 від 07.03.2023 року на виплату грошового забезпечення, індексації військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 за березень 2023 року й посилання суду на Довідку про нараховане грошове забезпечення від 18.08.2023 N 226/ВФЗ, лише спростовують висновки суду першої інстанції та аргументи відповідача з огляду на те, що відповідні документи містять інформацію лише про нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 за березень 2023 року, та не стосуються жодним чинним предмета доказування та предмету спору у цій справі.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі «відповідач») від 19.06.2022 № 27-рс на посаду на посаду кулеметника другого стрілецького відділення третього стрілецького взводу другої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 (далі «ВЧ НОМЕР_1 »), що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2022 року № 11.

20.06.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення і вважався таким, що 20.06.2022 року прийняв справу та посаду, приступив до виконання обов`язків за посадою, тарифний розряд «солдат», що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2022 року № 11.

18.01.2023 позивач був переведений до іншої військової частини для подальшого проходження служби, що підтверджується листом № 1287/ВФЗ від 18.08.2023 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2023 N 18.

Отже, у період з 20.06.2022 по 18.01.2023 позивач обліковувався на штатній військовій посаді в організаційній структурі Військової частини НОМЕР_1 та знаходився на фінансовому забезпеченні цієї військової частини. У подальшому військова частина НОМЕР_1 розформована на підставі директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.11.2022 № Д-321/20/дск та правонаступником ВЧ НОМЕР_1 визначено ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно з журналом бойових дій Військової частини НОМЕР_1 з 23.08.2022 позивач входив до складу сил та засобів Військової частини НОМЕР_1 , які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях за бойовим розпорядженням Оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " від 23.08.2022 р. N 602дск/ОТУ, під час яких (а саме 28.08.2022р.) отримав ушкодження (міно-осколкова травма; відкрита травма лівої гомілки; правої кісті; шиї - осколкове поранення 5 кільця; травма відділу шийного хребта.

Відповідно до довідки гарнізонної ВЛК від 21.11.2022 № 2530, отримане позивачем поранення пов`язане із захистом Батьківщини. (а.с. 19)

Обставини отримання позивачем поранення 28.08.2022 під час участі у веденні бойових дій за бойовим завданням унаслідок обстрілу ворога підтверджені також і складеним Військовою частиною НОМЕР_1 наказом від 11.01.2023 р. N 10 та довідкою про обставини травми від 09.12.2022 р. 4454/7/1650 (а.с. 20).

Відповідно до довідки КП "Луцька ЦРЛ" Хірургічне відділення та свідоцтва про хворобу № 4617, ОСОБА_1 був госпіталізований до лікарні 12.09.2022 та перебував на лікуванні по 04.10.2022 (а.с. 46,47).

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.08.2023 р. від 18.08.2023 р. N 226/ВФЗ позивачу було нараховано і виплачено додаткову грошову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. N 168, зокрема, за серпень-жовтень 2022 у сумі 30.000,00 грн щомісячно.

Вважаючи, що відповідач внаслідок ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 12.09.2022 по 04.10.2022 у повному обсязі, допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за спірний період з 12.09.2022 року по 04.10.2022 року отримав додаткову винагороду у збільшеному розмірі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України і діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, пунктом 1 якої (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №217, від 22.03.2022 року №350, від 01.07.2022 року № 754, від 07.07.2022 року № 793 від 08.10.2022 року № 1146, від 20.01.2023 року № 43) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також вказаним пунктом визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції на початок виникнення спірних правовідносин), установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 року № 402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначаються: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.

Аналізуючи приведені вище положення, можливо дійти висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

При цьому для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100000 грн., які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні є встановлення таких обставин, як:

отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

наявність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402;

наказ командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. на підставі довідки про отримання травми.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно інформації, яка є у відділі фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідальними особами військової частини НОМЕР_1 , до відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат Харківського ОТЦК, було надано Наказ від 22.02.2023 №231 "Про внесення змін до наказу від 17.12.2022 №681 "Про виплату додаткових винагород", у якому пунктом 1 зазначено, виплатити військовослужбовцям, які отримати поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, додаткової грошової винагороду у розмірі 70000,00 грн передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 №168, солдату ОСОБА_1 за період з 29.08.2022 по 04.10.2022 та з 06.10.2022 по 04.11.2022.

Кошти у розмірі 142348,39 грн., були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 у березні 2023 року, що підтверджено копією відомості від 07.03.2023 року N° 54, що знайшло відображення у Довідці про нараховане грошове забезпечення від 18.08.2023 №226/ВФЗ.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 з відповідача були витребувані додаткові докази по справі, а саме: належним чином засвідчену копію наказу від 22.02.2023 №231 "Про внесення змін до наказу від 17.12.2022 №681 "Про виплату додаткових винагород"; розрахунок виплаченої ОСОБА_1 , згідно з довідкою про нараховане грошове забезпечення від 18.08.2023 №226/ВФЗ та відомістю № 54 від 07.03.2023, суми грошового забезпечення за березень 2023 року в розмірі 142348,39 грн; ) пояснення з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 12.09.2022 по 04.10.2022 (за час перебування на лікуванні через поранення) у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. N 168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим 28.08.2022 р. пораненням, з посиланням на відповідні докази.

На виконання вимог ухвали суду відповідач 14.11.2024 надав суду копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 № 231 "Про внесення змін до наказу від 17.12.2022 №681 "Про виплату додаткових винагород", у якому пунктом 1 зазначено, виплатити військовослужбовцям, які отримати поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, додаткової грошової винагороду у розмірі 70000,00 грн передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 №168, солдату ОСОБА_1 за період з 29.08.2022 по 04.10.2022 та з 06.10.2022 по 04.11.2022.

Також відповідач надав розрахунок виплаченої ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, виплаченої у березні 2023 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 № 231, № 2188/ВФЗ від 12.11.2024.

Відповідно до вказаного розрахунку, за період з 29.08.2022 по 04.10.2022 та з 06.10.2022 по 31.10.2022 ОСОБА_1 у березні 2023 року було перераховано на картковий рахунок 142348,39 грн, з яких: 6774,19 грн за серпень 2022 року (3 календарних дні); 70000 грн за вересень 2022 року (30 календарних днів); 9032,26 грн за жовтень 2022 року (4 календарних дні) та 58709,68 (26 календарних днів).

Обставина перерахунку вказаних коштів 08.03.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 додатково підтверджується долученою позивачем до матеріалів справи копією виписки по картці/рахунку (а.с. 26)

Отже, долученими до матеріалів справи доказами підтверджується факт виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні, у зв`язку з отриманим 28.08.2022 пораненням, за період з 12.09.2022 по 04.10.2022.

Посилання позивача на те, що вказаний грошовий переказ у розмірі 142 348 грн. 39 коп. з боку відповідача на особистий рахунок позивача з призначенням платежу саме: «Зарплата. ІНФОРМАЦІЯ_6 . Коментар: заробітна плата грошове забезпечення за березень» не стосується предмету доказування у цій справі, колегія суддів вважає помилковими, оскільки встановлена Постановою №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану, тому зазначення у призначенні платежу про виплату заробітної плати або грошового забезпечення, жодним чином не спростовує факт виплати цієї винагороди.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій у спірних правовідносинах, та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу позивача належить залишит без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 по справі № 520/4432/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова