Справа № 160/9097/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2024 рокуСправа №160/9097/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та скасування наказу,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належного, але не отриманого ОСОБА_4 до дня загибелі грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належне, але не отримане ОСОБА_4 до дня загибелі, грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув) у розмірі 186221,07 грн (сто вісімдесят шість тисяч двісті двадцять одна гривня сім копійок відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", наказу Міністра оборони України від 30.01.2022 № 30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік", телеграми Міністра оборони України від 25.02.2022 № 3164, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", телеграми Міністра оборони України від "25" лютого 2022 року № 3164.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у наказі військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83 не враховано право неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , матір`ю якої є позивач, на неотримані кошти батька неповнолітньої, померлого військовослужбовця ОСОБА_5 . Вважає, що порушені права неповнолітнього ОСОБА_2 мають бути поновлені у судовому порядку. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 р. позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати докази на яких грунтуються позовні вимоги, а саме: наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 .
На виконання ухвали суду від 19.04.2024 р., позивачем 02.05.2024 р. надано заяву про витребування доказів, а саме наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/9097/24.
Крім того, цією ухвалою зобов`язано Вч НОМЕР_2 :
- надати копію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83;
- надати докази (за наявності) виплати позивачу грошового забезпечення до дня загибелі.
15 травня 2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій заявник просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належного, але не отриманого ОСОБА_4 до дня загибелі грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув);
- визнати протиправним та скасувати пункт 18 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належне, але не отримане ОСОБА_4 до дня загибелі, грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув) у розмірі 186221,07 грн (сто вісімдесят шість тисяч двісті двадцять одна гривня сім копійок) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", наказу Міністра оборони України від 30.01.2022 № 30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік", телеграми Міністра оборони України від 25.02.2022 № 3164, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", телеграми Міністра оборони України від "25" лютого 2022 року № 3164.
27 травня 2024 року від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з моменту початку проходження служби у військовій частині, загиблий ОСОБА_5 , не повідомляв командування про наявність в нього шлюбу, дітей чи батьків. Контактними особами за даними командира підрозділу, в якому ніс службу ОСОБА_5 , були його сестра ОСОБА_3 та товариш на ім`я ОСОБА_6 . 23.03.2023 р. на адресу військової частини НОМЕР_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов супровідний лист з пакетом документів, для прийняття рішення по суті. Відповідні копії документів були посвідчені підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі зазначеного пакету документів, вважаючи достовірно встановленою особу отримувача належних до виплати коштів, військова частина здійснила такі виплати. Зазначає, що сприяння в оформленні документів, покладені на районні ТЦКСП. Отже, при надходженні пакету документів з Шевченківського у м. Києві ЦК та СП, у військової частини не виникало сумнівів у правильності встановлення особи якій належить здійснити виплати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 р. заяву представника ОСОБА_1 про зміну предмета позову у справі №160/9097/24 задоволено. Прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову у справі №160/9097/24.
Крім того, цією ухвалою залучено ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до участі у справі №160/9097/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
03 червня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем було порушено приписи "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, розділом ХХХ якого передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства-незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. І лише за умов відсутності таких осіб вказані кошти можуть бути передані іншим спадкоємцям (зокрема, сестрі загиблого, третій особі у даній справі, якій відповідач помилково виплатив суми грошового забезпечення ОСОБА_5 ).
У своєму запереченні від 04.06.2024 р. військова частина НОМЕР_2 підтвердила раніше висловлену позицію, викладену у відзиві.
З метою повідомлення третьої особи ( ОСОБА_3 ) ухвала про відкриття, ухвала про залучення третьої особи, копія позовної заяви з додатками направлені на поштову адресу ОСОБА_3 , вказану в позовній заяві ( АДРЕСА_4 ) та на адресу, наявну в матеріалах справи ( АДРЕСА_5 ), проте поштове відділення повернуло вказані конверти із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно.
З метою повідомлення третьої особи ( ОСОБА_3 ), секретарем судового засідання ОСОБА_7 було здійснено телефонний дзвінок на номер телефону НОМЕР_4 , зазначений у відзиві від 27.05.2024 року, однак за номером телефону відповіді не було, що підтверджується довідкою від 14.10.2024р. №1242.
Статтею 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення. Так, частиною 1 вказаної статті Закону передбачено, що якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Ухвала від 14.05.2024р. про відкриття провадження у справі, оприлюднена на веб-ресурсі Судової влади України 14 жовтня 2024 року.

Ухвала від 28.05.2024р. про зміну предмета позову та про залучення ОСОБА_8 у якості третьої особи,, оприлюднена на веб-ресурсі Судової влади України 14 жовтня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5 від 19.02.2013р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 загинув в районі с. Благодатне Донецької області, виконуючи бойове завдання з захисту територіальної цілісності та незалежності України, що підтверджується витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань від 23.06.2023р. №1758.

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 17.02.2023р. №884 сповістив ОСОБА_3 про те, що солдат ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.

21 березня 2023р. ОСОБА_3 звернулась із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 , в якій просила виплатити належне грошове забезпечення ті інших одноразових виплат, компенсаційних виплат, на якій мав право її брат, а саме: допомогу на поховання.

23 березня 2023 р. на адресу військової частини НОМЕР_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов супровідний лист №1/1/949 з пакетом документів, для прийняття рішення по суті. До пакету документів ввійшли наступні документи: 1. Заява від ОСОБА_3 2. Витяг з ДРАЦСГ про смерть для отримання допомоги. 3. Довідка за реквізитами. 4. Копія свідоцтва про смерть, завірена. 5. Копія свідоцтва про поховання, завірена. 6. Копія лікарського свідоцтва, завірена. 7. Копія довідки про причину смерті, завірена. 8. Копія сповіщення, завірена. 9. Копія паспорту ОСОБА_3 , завірена. 10. Копія ІНН коду ОСОБА_3 , завірена. 11. Копія довідки ВПО, завірена. 12. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , завірена. 13. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , завірена.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.03.2023р. №83, громадянці ОСОБА_3 , сестрі загиблого молодшого сержанта ОСОБА_5 стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини, який загинув "12" лютого 2023 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від "22" травня 2000 року №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", наказу Міністра оборони України від "07" червня 2018 року №260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", наказу Міністра оборони України від "30" січня 2022 року №30 (зі змінами) "Про бюджетну політику Міністерства оборони України но 2022 рік", телеграми Міністра оборони України від "25" лютого 2022 року №3164 (зі змінами), виплатити: допомогу на поховання в розмірі 12 945 грн 00 коп. (Дванадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень). посадовий оклад за посадою та оклад за військове звання за період. з "01" лютого по "28" лютого 2023 року; надбавку за вислугу років з "01" лютого по "28" лютого 2023 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з "01" лютого по "28" лютого 2023 року; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному розмірі посадового окладу з "01" лютого по "28" лютого 2023 року; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення; грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення; Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від "28" лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) та на підставі рішення Міністра оборони України від "25" березня 2022 року № 248/1298, виплатити за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. (сто тисяч) в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з "01" лютого по "28" лютого 2023 року. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. Підстава: свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 19.02.2023 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №6, заява громадянки ОСОБА_3 (26.03.2023 вх.2297).

24 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача із адвокатським запитом №24/08/23-1-Т, в якому просив повідомити:

1. Чи виплачувалося грошове забезпечення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 молодшого сержанта військової частини НОМЕР_2 , за лютий 2023 року (місяць загибелі) або інші виплати його родичам та/або спадкоємцям? Якщо так, то кому саме, та на яких правових підставах?

2. 2. Чи зверталися родичі та/або спадкоємці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до військової частини НОМЕР_7 /) для отримання належного йому грошового забезпечення за лютий 2023 року (місяць загибелі) або інших виплат? Якщо так, то хто саме?

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення загиблого ОСОБА_5 .

Листом військової частини НОМЕР_2 від 16 березня 2024 року №1657/758 повідомлено ОСОБА_9 , про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 03.07.2022 по 12.02.2023. При виконанні бойового завдання в районі села Благодатне Донецької області, молодший сержант ОСОБА_5 загинув. Під час проходження служби молодший сержант ОСОБА_10 надавав відомості про близьких родичів, вказуючи виключно контакти своєї рідної сестри ОСОБА_3 , що підтверджується поданим Вами ж сповіщенням сім?ї №174. Про інших родичів та дітей не повідомляв. З метою вирішення отримання належних виплат родичам загиблих до військової частини НОМЕР_8 через ІНФОРМАЦІЯ_6 звернулася з відповідною заявою рідна сестра молодшого сержанта ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 . До військової частини НОМЕР_2 через ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов належним чином завірений пакет документів від ОСОБА_3 . Оскільки військовій частині не було відомо про наявність інших спадкоємців, окрім сестри загиблого, то на підставі гл. ХХХ наказу Міністра оборони України від "07" червня 2018 року № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", їй були здійснені всі належні виплати.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 розділу ХХХ Порядку № 260).

Згідно наведеного правового регулювання, належне, але не отримане військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується в такій черговості:

1) дружині військовослужбовця (якщо є зареєстрований шлюб);

2) повнолітнім дітям, які проживали разом з ним, законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей та особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців (у випадку відсутності дружини);

3) батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей;

4) у разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Суд встановив, що військовослужбовець ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 загинув під час захисту Батьківщини.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 17.02.2023р. №884 сповістив ОСОБА_3 про те, що солдат ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.

21 березня 2023р. ОСОБА_3 звернулась із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 , в якій просила виплатити належне грошове забезпечення ті інших одноразових виплат, компенсаційних виплат, на якій мав право її брат, а саме: допомогу на поховання.

23 березня 2023 р. на адресу військової частини НОМЕР_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов супровідний лист №1/1/949 з пакетом документів, для прийняття рішення по суті. До пакету документів ввійшли наступні документи:

1. Заява від ОСОБА_3

2. Витяг з ДРАЦСГ про смерть для отримання допомоги на.

3. Довідка за реквізитами.

4. Копія свідоцтва про смерть, завірена.

5. Копія свідоцтва про поховання, завірена.

6. Копія лікарського свідоцтва, завірена.

7. Копія довідки про причину смерті, завірена.

8. Копія сповіщення, завірена.

9. Копія паспорту ОСОБА_3 , завірена.

10. Копія ІНН коду ОСОБА_3 , завірена.

11. Копія довідки ВПО, завірена.

12. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , завірена.

13. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , завірена.

На підставі із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.03.2023р. №83 було проведено виплату коштів на рахунок ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що згідно наведеного правового регулювання, належне, але не отримане військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення повинно бути виплачене, згідно законодавчо визначеної черговості, законному представнику неповнолітньої дитини.

Пояснюючи свою позицію у спірних правовідносинах відповідач вказав, що з моменту початку проходження служби у військовій частині, загиблий ОСОБА_5 , не повідомляв командування про наявність в нього дітей. Контактними особами була, зокрема, його сестра, яка і подала заяву на виплату невиплаченого грошового забезпечення. Вважаючи достовірно встановленою особу отримувача належних до виплати коштів, військова частина здійснила такі виплати, у військової частини не виникало сумнівів у правильності встановлення особи, якій належить здійснити виплати.

Суд зазначає, що порядку дій військової частини для визначення кола осіб, яким належить виплатити невиплачене грошове забезпечення, не встановлено.

Внаслідок відсутності такої процедури військова частина здійснила такі виплати з порушенням встановленої черговості, оскільки у неї не виникало сумнівів у правильності встановлення особи, якій належить здійснити виплати.

Внаслідок зазначених обставин порушено право дитини загиблого на виплату.

Таким чином, наявні підстави визнати протиправним та скасувати пункт 18 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83, яким вирішено провести виплату грошового забезпечення з порушенням встановленої черговості, що призвело до порушення прав дитини.

Крім того, суд, аналізуючи причини, що у спірних правовідносинах призвели до порушення прав позивача, зазначає таке.

Згідно з п. 71 Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людин та основоположних свобод з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, відсутність процедури встановлення кола осіб, яким належить виплатити невиплачене грошове забезпечення, не повинно призводити до порушення прав позивача, оскільки саме держава зобов`язана встановити та дотримуватись такої процедури, що є запорукою гарантування права на мирне володіння майном. Ризик не запровадження такої процедури має нести держава, а не особа. У разі ж відсутності певних правових норм, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Щодо способу захисту шляхом зобов`язання відповідача виплатити грошове забезпечення суд враховує таке.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003).

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. (постанова Верховного Суду від 29.01.2021 р., справа № 646/6177/17)

Отже, найбільш ефективним способом захисту є саме зобов`язати відповідача виконати обов`язок та виплатити грошове забезпечення. Саме такий спосіб захисту відновить порушене права, дозволить його реалізувати та не покладатиме ризик помилок з боку держави на особу.

Крім того, такий спосіб захисту гарантуватиме від необхідності повторно ініціювати судові справа позивачу.

Отже, суд дійшов висновку зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належне, але не отримане ОСОБА_4 до дня загибелі, грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув) у розмірі 186221,07 грн (сто вісімдесят шість тисяч двісті двадцять одна гривня сім копійок) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", наказу Міністра оборони України від 30.01.2022 № 30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік", телеграми Міністра оборони України від 25.02.2022 № 3164, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", телеграми Міністра оборони України від "25" лютого 2022 року № 3164.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 18 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2023 № 83.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належного, але не отриманого ОСОБА_4 до дня загибелі грошового забезпечення, у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , належне, але не отримане ОСОБА_4 до дня загибелі, грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому ОСОБА_4 загинув) у розмірі 186221,07 грн (сто вісімдесят шість тисяч двісті двадцять одна гривня сім копійок) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", наказу Міністра оборони України від 30.01.2022 № 30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік", телеграми Міністра оборони України від 25.02.2022 № 3164, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", телеграми Міністра оборони України від "25" лютого 2022 року № 3164.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко