Справа № 280/7850/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/7850/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_1 , розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015, 2016 роки;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021, 2022 роки починаючи з 07 серпня 2023 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, обрахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021,2022 роки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2011 року позивачці була призначена пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII). 07 серпня 2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Разом із тим, всупереч статті 40 Закону №1058-IV пенсію за віком позивачу було призначено не із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки. Позивач вважає, що розмір пенсії має бути розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки. Крім того вважає, що позивачу протиправно не виплачено грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, оскільки до звернення за призначенням пенсії за віком позивач виплати пенсії не отримувала. Просить позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в обчисленні пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, обрахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020, 2021, 2022 роки та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити такі позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь- якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому. Позивачка зазначала, що не отримувала пенсію за вислугу років, вона була лише призначена, але не виплачувалася через працевлаштування на посаду, що дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Управлінні, з 22 серпня 2011 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до статті 55 Закону №1788-XII.

У зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років, 07 серпня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою за призначенням/перерахунком пенсії за віком.

З 07 серпня 2023 року позивачці призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

На відповідне звернення позивача, Управління листом від 29 серпня 2023 року повідомило, що з 22 серпня 2011 року позивачу призначена пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я відповідно до Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Відповідно до пункту 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону №1058-IV V, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 07 серпня 2023 року здійснено переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за вислугу років, то при досягненні позивачем пенсійного віку та на підставі особистої заяви, ОСОБА_1 переведено з одного виду пенсії на інший, тому право на перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу)в Україні, з якого сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020,2021,2022 роки позивач не має. Пенсія призначена та виплачується згідно з вимогами чинного законодавства.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона вже отримувала пенсію за вислугу років до призначення пенсії за віком.

Отже, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто в частині, якою їй відмовлено у задоволенні позову.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд дійшов висновку, що:

«норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.»

У постановах від 22.02.2024 у справі №260/323/20 та від 21.03.2024 у справі №580/2737/23, правовідносини в яких є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що 19 серпня 2011 року позивачка звільнена з Загальноосвітньої школи №32 за власним бажанням (запис №20). З 23 серпня 2011 року прийнята вчителем початкових класів в ЗОШ № 32 (запис № 21).

Також, з 22 серпня 2011 року позивачці було призначена пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до статті 55 Закону №1788-XII.

Позивач отримувала пенсію за вислугу років, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України від 02.04.2024 ОР 21. Виплата пенсії за вислугу років здійснена у вересні 2011 року у розмірі 46.62 грн на відділення «Банк Кредит Дніпро».

У зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років, 07 серпня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою за призначенням/перерахунком пенсії за віком.

З 07 серпня 2023 року позивачці призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відтак, позивач в серпня 2023 року була переведена з одного виду пенсії на іншій та отримувала пенсію за період, в який не працювала, тобто пенсія за віком позивачу в 2023 році була призначена не вперше, та особа отримувала пенсію за вислугу раніше і перестали отримувати її з 23 серпня 2011 року у зв`язку з працевлаштуванням, а тому право на зазначену грошову допомогу втратила.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров