Справа № 521/15478/24
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог адміністративного позову.

24.09.2024 року через підсистему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову від 20.09.2024 року № 6867 у справі про адміністративне правопорушення, винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17 000 грн.; провадження у справі про адміністративне порушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, за доводами адміністративного позову, позивач наголосив, що з січня 2010 року він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як призовник, статус військовозобов`язаного набув з 27 річного віку - 02.02.2020 року, а тому, обов`язок прибути за викликом до РВК для оформлення військово - облікового документу та проходження ВЛК у нього виник саме з цієї дати.

Водночас, за твердженнями позивача, жодних викликів ані для постановки на облік, як військовозобов`язаного, ані для проходження ВЛК він не отримував.

Наголошуючи на тому, що з моменту постановки його на облік як призовника ані місце проживання, ані контактні дані не змінювалися, позивач вказав, що зі змісту оскаржуваної постанови відповідача неможливо встановити, в який саме період часу відбулося порушення позивачем правил військового обліку та у тексті постанови не конкретизовано, які саме норми Закону порушено.

Позивач зазначає, що направлення на ВЛК він отримав 11.09.2024 року, коли самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою виправлення у облікових даних помилки у прізвищі та отримання військового квитка. На момент винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності термін, наданий для проходження ВЛК, не витік, та обстеження не завершене, головним лікарем ВЛК позивачу видане направлення на додаткове обстеження, при цьому, з моменту зарахування у запас до 11.09.2024 року будь-яких інших направлень на проходження ВЛК ОСОБА_1 не отримував.

За твердженнями позивача, незрозумілість дати вчинення інкримінованого йому правопорушення свідчить про те, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, стосовно правопорушення спливли, а ч. 3 ст. 210 КУпАП на момент події не існувало, оскільки 19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Окрім зазначеного, позивач звернув увагу суду на те, що під час реєстрації у електронному кабінеті військовозобов`язаного він лише підтвердив номер мобільного телефону, який також не змінювався ще з моменту постановки на облік в якості призовника. Документи про освіту, місце роботи були ним раніше своєчасно надані до Малиновського РВК ОМУ, адреса проживання та сімейний стан не змінювалися.

Також позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 має змогу отримати відомості про нього шляхом синхронізації з державними електронними реєстрами.

Разом з тим, позивач наголосив, що постанова № 6867 від 20.09.2024 року складена і підписана тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 формально, без урахування обставин даної конкретної ситуації, за відсутності обґрунтованих доказів вини. При розгляді адміністративної справи вимоги статей 268, 278, 279, 280 КУпАП дотримані не були.

Крім того, позивач вказав, що 20.09.2024 року після складання протоколу № 6867, ІНФОРМАЦІЯ_4 йому було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться о 17 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого йому вручили копію постанови № 6867, а отже позбавили можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Також зазначив, що ані постанова, ані протокол № 6867 не містять посилання на будь-які докази.

Наведені обставини, на думку позивача, є належними підставами для скасування оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви 24.09.2024 року, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

25.09.2024 року справа №521/15478/24 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.09.2024 року у справі №521/15478/24 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 07.10.2024 року у справі №521/15478/24 було витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого постановою від 20.09.2024 року №6867 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

21.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача надійшло клопотання (вх. №60080), у якому останній просив суд продовжити процесуальний строк на вчинення процесуальних дій та надати додатковий строк на подачу відзиву на позов та надання доказів у справі, аргументоване тим, що представник відповідача перебуває у щорічній відпустці, яке розглянуте та задоволене судом.

15.11.2024 року до суду разом із відзивом надійшли витребувані судом документи.

15.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №67396), у якому відповідач просив суд у позовних вимогах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про скасування постанови про адміністративне правопорушення-відмовити у повному обсязі та закрити провадження у справі. У зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на адміністративний позов та додатків до нього, відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву відповідач, посилаючись на визначені позивачем обставини у даній справі, наголосив, що перевіркою облікових даних встановлено, що позивач був взятий на військовий облік 31.01.2024 року, як особа, яка досягла 25-ти річного віку під час перебування на військовому обліку призовників на підставі абз. 9 п. 2 ч. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі-Закон № 2232-XII) згідно Розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 року №2393/С/6269 та внесений до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а в редакції Закону № 2232-XII, станом на 31.01.2024 як особа, яка досягла 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Самостійно ж, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 31.01.2024 року не прибував, і відповідно військовий квиток встановленого зразка, не оформляв, медичне обстеження військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 , не проходив.

Також відповідач зазначив, що станом на 31.01.2024 року позивач набув статусу військовозобов`язаного, і відповідно на нього поширювалися правила військового обов`язку, які встановлені законом № 2232- ХІІ, момент настання у позивача обов`язку щодо уточнення своїх персональних даних був саме 14.05.2024 року, який останнім не виконано.

Також відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що позивачем через застосунок «Резерв +» уточнено дані лише 03.09.2024 року, проте Законом визначено термін уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, своїх персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

За доводами відповідача, висновок позивача, зазначений в позовній заяві про те, що строк притягнення його до адміністративної відповідальності минув, є хибним, оскільки як вище вказано, правопорушення носить триваючий характер, оскільки його розпочато після досягнення 27-річчя позивача у 2020 році, а припинено лише 07.10.2024 року. Тому під час складення протоколу дії позивача було кваліфіковано за законодавством, яке було чинним на день припинення триваючого правопорушення, а саме порушення правил військового обліку за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

20.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №68005), у якій ОСОБА_1 просив суд: вирішити спір у справі № 521/15487/24 за наявними матеріалами, не враховуючи відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем із порушенням вимог ст. 175, 261 КАС України; у випадку прийняття судом до уваги відзиву по справі № 521/15487/24, відхилити аргументи, наведені відповідачем у відзиві; задовольнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 у повному обсязі. Відповідь на відзив долучено судом до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відповіді на відзив позивач зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення № 6867 від 20.09.2024 року винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 . Відповідачем не надано документів, які би підтверджували повноваження підполковника ОСОБА_2 , та, зокрема, повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Натомість, відповідачем надана до суду копія витягу з наказу № 286 від 12.10.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , з якого витікає, що до виконання обов`язків приступив призначений 28.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_3 . Тобто позивач не надав доказів того, що постанова № 6867 винесена посадовою особою, яка мала належні повноваження ухвалювати таке рішення.

Також, за доводами позивача, відповідачем надана до суду копія адміністративної справи № 6867, з якої вбачається, що в адміністративній справі, відповідно до опису, складеного ОСОБА_4 , містяться лише два документи: копії паспорту та РНОКПП (у описі зазначено «ІНН») позивача. Тобто будь-яких доказів скоєння правопорушення у адміністративній справі немає, та, відповідно, не зрозуміло, які саме матеріали міг розглядати тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 під час ухвалення рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач фактично підтвердив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена формально, без вивчення та дослідження обставин конкретної ситуації, без дотримання вимог ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП України.

Окрім наведеного, позивач вважає, що відповідач у відзиві на позовну заяву фактично визнав, що в період з 02.02.2020 року до 31.01.2024 року не виконував належним чином свої обов`язки щодо здійснення військового обліку та ведення відповідної документації, не вживав жодних заходів щодо виклику призовника, який досяг 27-річного віку, для проходження медичного огляду та оформлення військово-облікових документів, як це передбачено Законом № 2232-XII. Надалі, і після 31.01.2024 року відповідач продовжував цю бездіяльність, оскільки жодних викликів до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу не направляв, і ці обставини відповідач не спростовує та навіть не заперечує.

Також позивач зауважив, що всі необхідні персональні дані своєчасно були повідомлені ним відповідачу, ці дані не змінювалися з моменту внесення їх до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та він переконався, що ці дані наявні у Реєстрі; адреса електронної пошти вноситься до реєстру за наявності, тобто ці дані не є обов`язковими, а дані щодо висновку ВЛК мав до Реєстру внести сам відповідач.

На думку позивача, відповідачем не надано доказів того, що позивач нібито несвоєчасно уточнив дані у Реєстрі «Оберіг», а посилання відповідача на його електронний військово-обліковий документ не може бути доказом, оскільки ці дані змінюються при внесені будь-яких додаткових відомостей. Так, підприємством, де працює позивач (ТОВ «Інтерхім») оформлене бронювання на період з 03.09.2024 року по 31.01.2025 року, що підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи, наданими відповідачем витягом з Реєстру та Обліковою карткою, а також ці відомості наявні у військово-облікових документах (електронних та паперовому), копії яких приєднані до матеріалів справи. Після внесення відомостей до Реєстру щодо бронювання при формуванні 09.09.2024 року електронного обліково-військового документу через застосунок Резерв+ дата уточнення даних змінилася на 03.09.2024 року. Надалі, після отримання паперового військово-облікового документу, дані щодо якого внесені до Реєстру «Оберіг» 07.10.2024 року, при формуванні електронного військово-облікового документу дата уточнення даних змінилася на 07.10.2024 року.

Також позивач вважає, що думка відповідача про неуточнення даних позивачем в строк є хибною, оскільки в долученій до матеріалів справи Обліковій картці від 31.01.2024 року містяться ці дані, крім того, на підприємстві, де працює позивач, ведеться військовий облік, та йому надана відстрочка від мобілізації шляхом електронного бронювання, яке належним чином оформлено, що неможливо було би зробити, якби його персональних даних, у тому числі місця роботи, не містилося би в Реєстрі «Оберіг». Тобто відповідачу не може бути не відоме місце роботи позивача, за умови, що місце мешкання він не змінював з моменту постановки на облік в якості призовника.

За доводами позивача, на момент досягнення ним 27-річного віку (02.02.2020) у нього не могло виникнути будь-яких обов`язків, передбачених Правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року (як стверджує відповідач), оскільки станом на 02.02.2020 року постанови № 1487 ще не існувало.

Розглянувши адміністративну справу №521/15478/24, дослідивши письмові матеріали, Малиновський районний суд міста Одеси дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення потребує задоволення, з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Так, судом у даній справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України, працює на посаді провідного хіміка в ТДВ "Інтерхім" Науково-дослідної ТЛ АФІ з 06.12.2021 року згідно наказу №205-К від 03.12.2021 року по теперішній час, що вбачається з довідки ТДВ "Інтерхім" від 10.09.2024 року №055/ВК.

З довідки Фізико-Хімічного інституту ім. О.В. Богатського від 10.09.2024 року №101/162-07 також судом вбачається, що ОСОБА_1 працює в цьому інституті за основним місцем роботи на 0,5 ставки на посаді молодшого наукового співробітника з 01.11.2018 року по теперішній час.

З електронного військово-облікового документу, дійсного до: 31.01.2025 року, сформованого 09.09.2024 року, о 14:19 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 стоїть на обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_9 , бронювання до: 31.01.2025 року, звання: солдат, ВОС 956647, номер в реєстрі Оберіг , дата уточнення даних 03.09.2024 року.

З електронного військово-облікового документу, дійсного до: 31.01.2025 року, сформованого 07.11.2024 року, о 08:53 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 стоїть на обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_10 , бронювання до: 31.01.2025 року, звання: солдат, ВОС 956647, номер в реєстрі Оберіг , дата уточнення даних 07.10.2024 року.

07.10.2024 року ОСОБА_1 отримав військово-обліковий документ в паперовому вигляді №6, у якому наявна відмітка про те, що його взято на військовий облік військовозобов`язаних 07.10.2024 року.

Також у матеріалах справи наявне посвідчення про приписку до призовної дільниці ОСОБА_1 .

З адміністративних матеріалів, які надійшли до суду від відповідача на виконання вимог ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 07.10.2024 року у даній справі судом вбачається наступне.

Відносно ОСОБА_1 відповідно до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення було оформлено справу №415 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до опису документів якої зазначено, що у даній справі наявні копія паспорту КМ5993649 та ІНН .

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.09.2024 року №6867, складеного офіцером мобілізаційного відділення, старшим лейтенантом ОСОБА_4 вбачається, що цей протокол складено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 20 вересня 2024 року порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду, а саме, несвоєчасна постановка на військовий облік після зарахування у запас, неоформлення військово-облікового документу, несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Вказаний протокол містить підписи уповноваженої особи, підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами, відповідно до вимог Конституції Украіїни та КУпАП, про отримання ним примірнику протоколу, а також його пояснення щодо змісту протоколу, відповідно до яких останній з протоколом не погоджується.

Окрім зазначеного, у вказаному вище протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год. 00 хв. 20 вересня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №5.

З постанови №6867 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 20.09.2024 року, складеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , судом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 20.09.2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме, несвоєчасна постановка на військовий облік після зарахування у запас, неоформлення військово-облікового документу, несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, визнато винним у скоєному адмінправопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 стягнення (штраф) у розмірі 17000 грн.

Зазначена постанова містить підпис як уповноваженої особи, так і ОСОБА_1 .

З облікової картки картотеки спеціального військового обліку, бронювання до 31.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 як військовозобов`язаний стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 з 07.10.2024 року, є придатним до військової служби (01.10.2024 року протокол №195 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не перебуває у сигнальному списку, на виконання вимог розпорядження НШ в/ч НОМЕР_2 від 25.09.2023 року №2393/С/6269 взятий на облік військовозобов`язаних та внесений до ЄДРПВР.

Інших письмових документів матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №6867 від 20.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 20.09.2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 з 07.10.2024 року, є придатним до військової служби (01.10.2024 року протокол №195 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не перебуває у сигнальному списку, на виконання вимог розпорядження НШ в/ч НОМЕР_2 від 25.09.2023 року №2393/С/6269 взятий на облік військовозобов`язаних та внесений до ОСОБА_5 обліковий документ оформлено ним як призовником у 2010 році, що вбачається з посвідчення про приписку до призовної дільниці, електронний військово-обліковий документ, як військовозобов`язаного, сформований 09.09.2024 року, тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 стоїть на обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України, працює на посаді провідного хіміка в ТДВ "Інтерхім" Науково-дослідної ТЛ АФІ з 06.12.2021 року згідно наказу №205-К від 03.12.2021 року по теперішній час, що вбачається з довідки ТДВ "Інтерхім" від 10.09.2024 року №055/ВК.

З довідки Фізико-Хімісного інституту ім. О.В. Богатського від 10.09.2024 року №101/162-07 також судом вбачається, що ОСОБА_1 працює в цьому інституті за основним місцем роботи на 0,5 ставки на посаді молодшого наукового співробітника з 01.11.2018 року по теперішній час.

Окрім наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 оновив свої персональні дані через застосунок "Резерв +" 03.09.2024 року.

Разом з тим, з облікової картки картотеки спеціального військового обліку, бронювання до 31.01.2025 року судом встановлено, що ОСОБА_1 як військовозобов`язаний стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 з 07.10.2024 року, є придатним до військової служби (01.10.2024 року протокол №195 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не перебуває у сигнальному списку, на виконання вимог розпорядження НШ в/ч НОМЕР_2 від 25.09.2023 року №2393/С/6269 взятий на облік військовозобов`язаних та внесений до ЄДРПВР.

В подальшому, 20.09.2024 року офіцером мобілізаційного відділення, старшим лейтенантом ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення від №6867, відповідно до якого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 20 вересня 2024 року порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду, а саме, несвоєчасна постановка на військовий облік після зарахування у запас, неоформлення військово-облікового документу, несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Вказаний протокол містить підписи уповноваженої особи, підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами, відповідно до вимог Конституції Украіїни та КУпАП, про отримання ним примірнику протоколу, а також його пояснення щодо змісту протоколу, відповідно до яких останній з протоколом не погоджується.

Окрім зазначеного, у вказаному вище протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год. 00 хв. 20 вересня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №5.

Будь - яких норм профільного Закону, інших нормативно-правових актів, які було порушено ОСОБА_1 в момент пред`явлення йому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення не містить.

У відповідності до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення було оформлено справу №415 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до опису документів якої зазначено, що у даній справі наявні лише копія паспорту НОМЕР_3 та ІНН , інших матеріалів не зазначено.

В цей же день - 20.09.2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №6867 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 20.09.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 20.09.2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме, несвоєчасна постановка на військовий облік після зарахування у запас, неоформлення військово-облікового документу, несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, неоновлення облікових даних, визнано його винним у скоєному адмінправопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляд штрафу у розмірі 17000 грн.

Зазначена постанова містить підпис як уповноваженої особи, так і ОСОБА_1 .

Звертаючись до місцевого загального суду з адміністративним позовом, позивач вважає вказану вище постанову незаконною, просить її скасувати з підстав того, що з січня 2010 року він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як призовник, статус військовозобов`язаного набув з 27 річного віку - 02.02.2020 року, а тому, обов`язок прибути за викликом до РВК для оформлення військово - облікового документу та проходження ВЛК у нього виник саме з цієї дати. Проте, після набуття законної сили Законом №3696-ІХ він будь-яких повісток не отримував, ані для зміни статусу з призовника на військовозобов`язаного, ані для проходження ВЛК, крім повідомлення про проходження ВЛК, яке ним було отримано особисто під час відвідування РТЦК, при цьому його персональні дані змін не зазнали. Відтак, на переконання позивача, йому незрозуміло які норми Закону він порушив, оскільки таке не зазначено ані в протоколі, ані в постанові, а також в який саме час з його боку відбулося порушення вимог чинного законодавства, оскільки таких даних ані протокол, ані постанова також не містять.

Окрім зазначеного, позивач звернув увагу суду на процесуальні порушення, допущені відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови.

З приводу зазначеного суд виснує про таке.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно (абзац 4); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року, який набув чинності 18.05.2024 року.

Так само і ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Враховуючи наведене, а також встановлення судом факту оновлення позивачем даних лише 03.09.2024 року, тобто з пропуском установленого Законом 60 денного строку, суд вважає, що ОСОБА_1 було порушено як вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так і вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з огляду на що, невчасне оформлення військово-облікового документа позивачем, неоновлення ним облікових даних протягом 60 днів з дня набуття Законом сили у даному разі знайшли своє відображення під час розгляду справи.

Водночас, ОСОБА_1 відповідачем притягнуто до адміністративної відповідальності також за несвоєчасне проходження військово-лікарської комісії, а також несвоєчасну постановку на військовий облік після зарахування у запас, з приводу чого суд зазначає таке.

Так, зважаючи на те, що у матеріалах справи наявні відомості про те, що на виконання вимог розпорядження НШ в/ч НОМЕР_2 від 25.09.2023 року №2393/С/6269 ОСОБА_1 взятий на облік військовозобов`язаних та внесений до ЄДРПВР, притягнення відповідачем позивача до адміністративної відповідальності за несвоєчасну постановку на військовий облік після зарахування у запас є безпідставним, а тому вимоги позову в цій частині є обґрунтованими.

Також суд зазначає, що повістка для проходження військово-лікарської комісії це повідомлення з підписом військового комісара, що зобов`язує отримувача пройти медичне обстеження (військово-лікарської комісії ВЛК). Після обстеження, особа, яка пройшла ВЛК отримує документ з висновком про придатність, часткову придатність або непридатність для військової служби.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачу відповідачем належним чином вручалася повістка для проходження ВЛК, а отже у позивача не виник обов`язок прибути до ТЦК для проходження ВЛК. Більш того, як встановлено судом, та не спростовано відповідачем у даній справі, позивач самостійно прибув до РТЦК для проходження ВЛК, та для виправлення помилки у прізвищі та отримання військово-облікового документа.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в частині непроходження ним ВЛК, а тому позовні вимоги в цій частині позовної заяви є обґрунтованими.

Разом з тим, під час розгляду справи, судом було встановлено низку процесуальних порушень під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже раніше було зазначено судом за текстом даного рішення, згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.09.2024 року №6867 позивача було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення в цей же день, 20.09.2024 року на 17. 00 до каб. №5, з огляду на що, суд вважає, що ОСОБА_1 де-факто не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично позивач взагалі не мав часу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова про притягнення ОСОБА_1 не містять посилання на порушені останнім вимоги нормативно-правових актів, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави вважати адміністративний позов позивача обґрунтованим у зв`язку із наявними процесуальними порушеннями відповідача під час складення і протоколу про адміністративне правопорушення, і ухвалення оскаржуваної постанови відносно позивача, з огляду на що відсутні підстави для адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки процедурні порушення, зокрема, такі як неналежне або несвоєчасне сповіщення особи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 , є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-80, 139, 241-246, 255, 286, 293-295 КАС України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 6867 від 20.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25.11.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук