Справа № 380/10616/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 рокусправа № 380/10616/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; діла - Позивач) до Головного управління ПФУ у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів; ; далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001; ; далі Відповідач 2) з вимогами:

Визнати протиправним та скасувати рішення від 11.12.2023 року № 91 про відмову в призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області зарахувати до стажу роботи період часу з 01.09.2011 по 27.06.2014 та з 01.01.2017 року по 30.04.2023 року роботи на службі в поліції.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з дня встановлення інвалідності, а саме з 31.05.2023 року та виплатити її.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.05.2023 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, а отже маючи достатній страховий стаж, звернувся до відповідача -1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Заява за принципом екстериторіальності була розглянута відповідачем -2 та прийнято рішення № 91 від 11.12.2023 року про відмову у призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що до страхового стажу не зараховано період служби з 01.09.2011 по 27.06.2014, та період з 01.01.2017 по 30.04.2023 року. Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду.

Відповідач 1 позов не визнав, 04.06.2024 за вх.№11883 ел від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж позивача становить 2 роки 6 місяців 7 днів. Вказують, що за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.

Відповідач 2 позов не визнав, 10.06.2024 за вх.№12339 ел від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не можуть бути зараховані:

- період служби з 01.09.2011 по 27.06.2014, оскільки для зарахування військової служби до страхового стажу, необхідно надати довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 року № 3-1 Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено;

- період служби з 01.01.2017 по 30.04.2023, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, у пенсійного органу відсутні підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 20 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно витягу із наказу від 26.04.2023 № 57 о/с дск, який виданий Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, звільнено капітана поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції (через хворобу).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 31.05.2024 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.12).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач неодноразово звертався до орану Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області № 91 від 11.12.2023 року, яке є предметом розгляду у даній справі, відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зокрема зазначено наступне:

«Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.11.2023 року.

Вік заявника 29 років.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу роботи на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Зокрема для осіб з інвалідністю II та III групи від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону7, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж особи становить 02 роки 06 місяців 07 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано період служби 01.09.2011 по 27.06.2014, оскільки для зарахування військової служби до страхового стажу, необхідно надати довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески згідно Постанови правління Пенсійного фонду України 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено";

період служби з 01.01.2017 по 30.04.2023, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.».

Представник позивача звернулася із адвокатським запитом стосовно повідомлення про підстави скасування пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , призначеної 12.10.2023 року.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1300-5903-8/33410 від 27.02.2024 року повідомило представника позивача, зокрема про наступне:

« 28.06.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності П групи згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки ігри 12ААВ № 743621 від 31.05.2023, про встановлення інвалідності з 31.05.2023.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону № 1058 право на пенсію по інвалідності ГЗ групи мають особи, яким установлено інвалідність, за наявності страхового стажу на час остання інвалідності або на день звернення за пенсією від 29 років до досягнення особою 51 року включно - 4 роки.

Заява опрацьовувалась за екстериторіальним принципом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням 91 від 05.07.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 4 роки.

10.07.2023 ОСОБА_1 вдруге звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності III групи. Заява опрацьовувались за екстериторіальним принципом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням 91 від 18.07.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 4 роки.

12.10.2023 ОСОБА_1 втретє звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності III групи. Заява опрацьовувались за екстериторіальним принципом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням № 91 від 19.10.2023 ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 4 роки.

02.11.2023 ОСОБА_1 вчетверте звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності III групи. Заява опрацьовувались за екстериторіальним принципом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішенням № 91 від 11.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 4 роки.

Зазначаємо, що за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.

До заяв про призначення пенсії по інвалідності долучено довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2023 № 110/68, 26.06.2023 № 111/68, 26.06.2023 № 112/68, 26.06.2023 № 165/68.

Однак, Закон № 1058 не передбачає можливості врахування до страхового стажу періоду проходження військової служби після 01.01.2017 на підставі довідок про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків, долучених до заяв.

Відтак, за період з 12.10.2023 по 30.11.2023 на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК перераховано та заблоковано суму 8292,19 грн.».

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії по інвалідності та не зарахуванням періоду проходження служби з 01.09.2011 по 27.06.2014 та з 01.01.2017 по 30.04.2023 роки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № №1058-IV) особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією зокрема: для осіб з інвалідністю II та III груп - 4 роки.

Частиною першою ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Такі положення передбачені частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку №637.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 , що ОСОБА_1 у період з 01.09.2011 року по 06.11.2015 року працював в органах внутрішніх справ; у період з 07.11.2015 року прийнятий на службу в поліцію та з 27.04.2023 року звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд зазначає, що як підставу для відмови у призначенні пенсії по інвалідності позивачу, Головне управління в Тернопільській області вказало, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період служби 01.09.2011 по 27.06.2014, оскільки для зарахування військової служби до страхового стажу, необхідно надати довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески згідно Постанови правління Пенсійного фонду України 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено"; період служби з 01.01.2017 по 30.04.2023, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.».

В даному аспекті суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

Згідно частини 1 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Згідно абзацу 7 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу"; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Пунктом 13 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою КМУ № 794 від 04.06.1998 визначено, що для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; Державної податкової адміністрації; роботодавців; фізичних осіб; державних органів реєстрації актів цивільного стану про громадян, які померли; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ та організацій.

Відповідно до пункту 10 зазначеного Положення роботодавці зобов`язані: в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

В матеріалах справи знаходиться лист Головного управління Національної поліції у Львівській області від 1753/19/01-2023 від 10.10.2023 року в якому зокрема повідомлялося позивача про те, що звітність під час проходження його служби не надавались згідно Закону України «Про державну таємницю», про що було написано у виданій довідці від 20.07.2023 року № 130/68 та з що з нарахованих сум грошового забезпечення за період з 28червня 2014 року по 27 квітня 2023 року єдиний соціальний внесок та податок на доходи фізичних осіб сплачені в повному обсязі.

Більше того, представником позивача до матеріалів позовної заяви додано довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС у Львівській області про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені внески (а.с.13,14,15).

Так, відповідно до довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.02.2024 за № 165/68 судом встановлено, що у період служби з 28.06.2014 року по 06.11.2015 року нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, в графі відомості про сплату СВ* (так/ні) зазначено так.

Відповідно до довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2023 за № 110/68 судом встановлено, що у період служби з 07.11.2015 року по 31.12.2017 року нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, в графі відомості про сплату СВ* (так/ні) зазначено так.

Відповідно до довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2023 за № 111/68 судом встановлено, що у період служби з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, в графі відомості про сплату СВ* (так/ні) зазначено так.

Відповідно до довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2023 за № 112/68 судом встановлено, що у період служби з 01.01.2021 року по 27.04.2023 року нараховано суми грошового забезпечення та сплачено страхові внески, які враховуються при обчисленні пенсії, в графі відомості про сплату СВ* (так/ні) зазначено так.

В пункті 8 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (зі змінами внесеними Законом України № 901 -VIII від 23.12.2015 р.) зазначено, що особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі Безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також службу в Національній поліції є застрахованими особами і страхувальниками для них є військові частини.

Відповідальність за своєчасне надання звітності про нараховані та сплачені страхові внески покладається на страхувальника.

В даному випадку, суд зазначає, що відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу відбулася не з вини позивача та не може бути підставою для не зарахування до його страхового стажу періодів роботи з 01.09.2011 по 27.06.2014, з 01.01.2017 по 30.04.2023, внаслідок чого, суд приходить до висновку, про необхідність зарахування позивачу до його страхового стажу вищевказаних періодів.

За наведеного, суд вважає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області, відмовивши ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, діяло не на підставі, не в межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України, відтак спірне рішення про таку відмову №91 від 11.12.2023 не відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про призначення пенсії по інвалідності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії була обґрунтована відсутністю необхідного стажу. Враховуючи вищевказані висновки суду щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача період служби з 01.09.2011 по 27.06.2014, з 01.01.2017 по 30.04.2023, внаслідок чого, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід повторно розглянути заяву позивача від 24.01.2024 про призначення пенсії по інвалідності із врахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу вищевказані періоди.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ПФУ у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вул. Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001; ) про визнання протиправним та скасування рішення від 11.12.2023 року № 91 про відмову в призначення пенсії по інвалідності та зобов`язати зарахувати до стажу роботи період роботи на службі в поліції, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 91 від 11.11.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.09.2011 по 27.06.2014, з 01.01.2017 по 30.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 02.11.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна