Справа № 460/10369/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Греська О.Р., розглянувши в порядку письмового провадження процесуальне питання пов`язане з розглядом адміністративної справи за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідача), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 березня по 29 березня 2024 року;
зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 березня по 29 березня 2024 року;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати премії 523 відсотки від посадового окладу за період з 01 березня по 29 березня 2024 року;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити премію 523 відсотки від посадового окладу за період з 01 березня по 29 березня 2024 року;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік відповідно до пункту 1 розділу ХХІУ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік відповідно до пункту 1 розділу ХХІУ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 « Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;
Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач частково усунув недоліки позовної заяви, а тому вона вважається за можливе вирішити питання про відкриття провадження у справі на підставі наявних документів.
Ухвалою суду від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. У вказаній ухвалі зазначено, що питання строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи.
Разом з тим, після відкриття провадження у справі, отримавши відзив відповідача на позовну заяву, судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 17.10.2024 визнано не поважними причини пропуску строку звернення до суду та після відкриття провадження у справі залишено позовну заяву без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Вказана ухвала про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 25.10.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Станом на 21.11.2024 позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі від 17.10.2024 та не подано до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає таке.
Так, згідно з вимогами частин 1 - 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352- IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно з пунктом 1 Глави XIX КЗпП України (у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 №651 з 24:00 год. 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Оскільки процесуальний строк звернення до суду не може сплинути, не розпочавши перебігу, то суд наголошує, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли строк, який розпочав перебіг під час дії карантину, згідно з частиною першою статті 233 КзПП України (у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ) слід обчислювати з 01.07.2023.
Згідно з пунктом 8 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
За визначенням статті 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" та статті 94 КзПП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Аналогічне за змістом правило містять і норми статті 115 КзПП України.
При цьому, у силу застереження статті 110 КзПП України при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Недотримання суб`єктом владних повноважень цієї вимоги закону у межах кожного окремого календарного місяця є підставою для вчинення заявником - найманим публічним службовцем (у тому числі і військовослужбовцем) відповідних дій, спрямованих на з`ясування дійсного стану власних прав (інтересів) у сфері оплати часу військової служби.
Підсумовуючи викладені вище міркування, суд зазначає, що з огляду на імперативність норми закону про регулярність виплати заробітної плати (грошового забезпечення) право заявника на звернення до суду у разі незгоди із повнотою платежів з оплати праці у межах кожного окремого календарного місяця виникає не у момент настання події припинення публічної служби (у тому числі і у спосіб звільнення з військової служби), а у момент настання календарної дати, коли суб`єктом владних повноважень повинен бути проведений платіж за кожен окремий календарний місяць.
З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено з військової служби 29.03.2024.
З поданого відповідачем відзиву на позовну заяву та додатків до нього встановлено, що належні позивачу при звільненні суми грошового забезпечення, які є предметом спору в даній справі, були виплачені позивачу на його картковий рахунок, що підтверджується довідкою про нараховані складові грошового забезпечення при звільненні та відомістю розподілу виплат від 10.04.2024.
Позивач звернувся до суду 05.09.2024 з позовом про нарахування та виплату належних йому при звільненні сум.
Перебіг строків звернення до суду з даним позовом, визначений чинним законодавством України, закінчився.
Законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, позаяк в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Іншими словами, для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Суд зазначає, що на виконання ухвали суду від 16.09.2024 позивачем подано заяву, в якій щодо пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що відповідно до статті 233 КзПП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Позивач у поданій заяві вказує, що письмового повідомлення від відповідача про суми нараховані та виплачені при звільненні він не отримував, тому за захистом своїх прав вимушений звернутися в суд.
Суд зазначає, що про нараховані суми позивачу було відомо з наказу про звільнення від 29.03.2024 №91, а про виплату належних йому при звільненні сум позивач дізнався після зарахування коштів на його картковий рахунок.
Тому, зазначені позивачем підстави пропущення строку звернення до суду визнані судом неповажними. Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів.
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.
Проте, позивач не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з позовом встановлений статтею 233 КзПП України, оскільки з позовом звернувся лише 05.09.2024 і поважних причин пропуску строку звернення до суду не навів.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява в даній справі підлягає залишенню без розгляду.
Сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає поверненню позивачу у відповідності до статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 240, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 21 листопада 2024 року.

Суддя Олег ГРЕСЬКО