Справа № 520/20058/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 р. Справа № 520/20058/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024, (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) по справі № 520/20058/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 05.07.2024 року у розмірі 60% (145 826, 25 грн) винагороди судді, яка працює на відповідній посаді на підставі довідки Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 243 043,75 грн, без урахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 5 років;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області здійснити призначення, перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 70% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 243 043,75 грн, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку, 30 років 2 місяці 27 днів (стажу роботи на посаді судді 25 роки 2 місяці 27 днів, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) 5 років), в розмірі 170 130,63 грн, виходячи, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 05.07.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, яка працює на відповідній посаді, на підставі довідки Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, обчислити, нарахувати та виплатити з 05.07.2024 ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 70% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку - 30 років 2 місяці 27 днів, з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пенсійним органом вірно розрахований стаж позивача на підставі законодавства, що діяло на час звернення із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачу .

Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Східного апеляційного господарського суду та отримує щомісячне грошове утримання відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яке виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

З 03.04.1999 по 02.07.2024 позивачка працювала на посаді судді арбітражного, а в подальшому господарських судів.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2009/0/15-24 від 02.07.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивачку звільнено з посади судді Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Як вбачається з копії рішення Вищої ради правосуддя №2009/0/15-24 від 02.07.2024, загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 30 років 2 місяці 27 днів, з яких: 25 років 2 місяці 27 днів - робота на посаді судді; 5 років - стаж роботи у галузі права, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 № 26/к позивачку відраховано зі штату суду 04.07.2024 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та надала необхідний пакет документів, зокрема, довідку Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій розмір суддівської винагороди визначений у сумі 243 043,75 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №58 від 12.07.2024 визначено стаж роботи на посаді судді 25 років 2 місяці та 3 дні та призначено з 05.07.2024 довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% від розміру суддівської винагороди, визначеного у довідці Східного апеляційного господарського суду №08-36/005946 від 05.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки має стаж, що дає право на відставку, 30 років 2 місяці 27 днів .

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України від 04.06.1991 року № 1142-XII «Про господарські суди», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею господарського суду області міг бути громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що пенсійним органом при проведенні обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, не враховано до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання, 5 років - стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-XII «Про статус суддів». (далі - Закон № 2862-XII)

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII, зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.11994 року №4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до копій доданих документів ОСОБА_1 до призначення на посаду судді обіймала посади: із 07.08.1978 року до 27.06.1985 року - інспектора прокуратури Харківської області; із 28.06.1985 року до 17.10.1986 року - старшого інспектора прокуратури Харківської області; із 21.10.1986 року до 09.02.1992 року - юрисконсульта Харківської фабрики індивідуального пошиву і ремонту одягу №2; з 10.02.1992 року до 31.05.1993 року - провідного спеціаліста (юрисконсульта) Харківського обласного управління Пенсійного фонду України; з 01.06.1993 року до 14.09.1997 року - головного юрисконсульта Харківського обласного управління Пенсійного фонду України; з 15.09.1997 року до 28.04.1999 року - начальника юридичного відділу Харківського обласного управління Пенсійного фонду України.

Системний аналіз ч.2 ст.137 Закону № 1402 -УІІІ в її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України від 04.06.1991 року № 1142-XII «Про господарські суди», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею господарського суду області міг бути громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Отже, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Судом встановлено, що Вища рада правосуддя у рішенні № 2009/0/15-24 від 02.07.2024 прийшла до висновку про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково п`яти років роботи в галузі права.

Проте, відповідач не взяв до уваги визначеним Вищою радою правосуддя у рішенні № 2009/0/15-24 від 02.07.2024 стажем судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання, а також припустився помилки щодо правозастосування вищенаведених норм права, що призвело до порушення прав позивача.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій ГУ ПФУ в Харківській області при призначені позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% винагороди судді, яка працює на відповідній посаді без урахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 5 років стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді .

Враховуючи зазначене, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку становить 30 років 2 місяці 27 днів, а тому позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 70% від суддівської винагороди судді.

Доводи апелянта про те, що до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання має враховуватися тільки стаж роботи суддею колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки врахування, зокрема, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді прямо передбачено положеннями ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII та необхідність його здійснення випливає із змісту абз. 4 п. 34 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 520/20058/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій