Справа № 580/7157/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року справа № 580/7157/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Шевченко О.А. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 по не нарахуванню та не виплаті ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення збільшеного до 100000,00грн. за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи м. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області за періоди, а саме: - з 28.05.2023 року по 30.06.2023 року 57436,48грн.; - з 01.08.2023 року по 31.08.2023 року 15028,21грн.; - з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року 23135,20грн.; - з 01.11.2023 року по 31.11.2023 року 15475,94грн.

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткове грошове забезпечення збільшене до 100000,00грн. за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи м. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області за періоди, а саме: - з 28.05.2023 року по 30.06.2023 року 57436,48грн.; - з 01.08.2023 року по 31.08.2023 року 15028,21грн.; - з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року 23135,20грн.; - з 01.11.2023 року по 31.11.2023 року 15475,94грн.;

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 по не нарахуванню та не виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , виконував бойове завдання в районі АДРЕСА_3 , в тому числі з 28.05.2023 року по 30.06.2023 року; з 01.08.2023 року по 31.08.2023; з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року; з 01.11.2023 року по 31.11.2023 року, однак за цей період позивачу не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Вказано, що в супереч поданого рапорту, відповідачем не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що всі грошові кошти відповідно до постанови КМУ №168, були нараховані та виплачені позивачеві. Невиплата військової частиною НОМЕР_1 повної суми грошових коштів ОСОБА_1 , зумовлена тим, що згідно його пояснень при допитах у якості свідка, досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 18.08.2023 року, він повідомив, що в червні місяці 2023 року їх підрозділ перебував в АДРЕСА_3 , участі в бойових діях не приймав, при цьому виплати отримував. В частині нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки, то зазначено про відсутність у військової частини НОМЕР_1 , згідно книги реєстрації вхідної кореспонденції за 2023 та 2024 рік рапорту та підтверджуючими документами які б надавали йому право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно відомостей, які містяться в довідці №б/н Військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, солдат ОСОБА_1 (водій-заправник автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 ) в період з 28.05.2023 року по 15.09.2023 року; з 23.09.2023 року по 12.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, в м. Часів Яр Донецької області.

Проте, в період з 01.05.2023 року по 31.05.2023 року згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 №206 від 02.06.2023 року та додатку 1, 3, наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 (військовослужбовцю ОСОБА_1 ) за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у ОСОБА_1 становить з 01.05.2023 по 28.05.2023 року, в період з 29.05.2023 по 31.05.2023 року ОСОБА_1 невиконував бойове розпорядження.

В період 01.06.2023 року по 30.06.2023 року згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 № 355 від 02.07.2023 року та додатку 2 наказано, виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 (військовослужбовцю ОСОБА_1 ) за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, та виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп., які приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії) період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у ОСОБА_1 становить з 01.06.2023 по 30.06.2023 року.

В період 01.08.2023 року по 31.08.2023 року згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 №456 від 02.09.2023 року та додатку 1, наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 (військовослужбовцю ОСОБА_1 ) за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань становить з 05.08.2023 по 09.08.2023, з 15.08.2023 по 16.08.2023, з 21.08.2023 по 23.08.2023, з 25.08.2023 по 26.08.2023, з 31.08.2023 по 31.08.2023, та згідно додатку 2 - виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп., які приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії) період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у ОСОБА_1 становить з 01.08.2023 по 04.08.2023 року, з 10.08.2023 по 14.08.2023, з 17.08.2023 по 20.08.2023, з 24.08.2023 по 24.08.2023, з 27.08.2023 по 30.08.2023 року.

В період 01.10.2023 року по 31.10.2023 року згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 №541 від 05.11.2023 року та додатку 1, наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 (військовослужбовцю ОСОБА_1 ) за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань становить з 02.10.2023 по 06.10.2023, з 14.10.2023 по 18.10.2023, з 23.10.2023 по 24.10.2023, та згідно додатку 2 - виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп., які приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії) період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у ОСОБА_1 становить з 01.10.2023 по 01.10.2023 року, з 07.10.2023 по 13.10.2023, з 19.10.2023 по 22.10.2023, з 25.10.2023 по 31.10.2023 року.

В період 01.11.2023 року по 30.11.2023 року згідно витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 №588 від 05.12.2023 року та додатку 1, наказано виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 (військовослужбовцю ОСОБА_1 ) за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп., у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань становить з 03.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 15.10.2023, з 29.11.2023 по 30.11.2023 та згідно додатку 2 - виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп., які приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії) період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у ОСОБА_1 становить з 01.11.2023 по 02.11.2023 року, з 06.11.2023 по 10.11.2023, з 16.11.2023 по 28.11.2023 року.

При чому, згідно з довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.11.2024 №1856/3513 грошове забезпечення виплачене позивачу становить: травень 2023 року 71733,69грн.; червень 2023 року 101657,98грн.; липень 2023 року 85528,92грн.; серпень 2023 року 92303,15 грн.; вересень 2023 року 77324,64 грн.; жовтень 2023 року 94561,23 грн.; листопад 2023 року 98324,65 грн.

Суд враховує пояснення військової частиною НОМЕР_1 щодо виплати повної суми грошових коштів ОСОБА_1 , ухвалою про тимчасовий доступ до речей та документів Соснівського районного суду м. Черкас №712/14399/23.

Крім того, судом встановлено, відсутність поданих рапортів ОСОБА_1 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 12 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи наявні витяги із наказів Військової частини НОМЕР_1 та додатків до них про нарахування військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп. за період прийняття безпосередньої участі у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії) період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) та конкретно визначеними періодами. При чому, виплата винагороди узгоджується з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 08.11.2024 №1856/3513.

Щодо періоду визначеного позивачем, який не ввійшов до нарахування військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. 00 коп. за період прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, в м. Часів Яр Донецької області то матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій.

Крім того, довідка №б/н Військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь солдата ОСОБА_1 в період з 28.05.2023 року по 15.09.2023 року; з 23.09.2023 року по 12.12.2023 підтверджує участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, в м. Часів Яр Донецької області, а не участь у бойових діях чи безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації.

За таких обстави позовна вимога щодо нарахування та виплати додаткового грошового забезпечення за безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача стосовно протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 по не нарахуванню та не виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки то суд зазначає таке.

Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань регламентовано розділом XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), пунктом 1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 2 розд. XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 7 розділу XXIV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

При цьому, за правилами п. 9 розд. XXIV Порядку №260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно п. 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

- поранення військовослужбовця, що зазнав при виконанні завдань під час воєнного стану;

- у разі наявності у військовослужбовця інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хімієтерапія), захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

- безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися у полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або визнані безвісти відсутніми.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за відповідності військовослужбовця визначеним окремим дорученням Міністра оборони України у 2023 році умовам.

Крім того, згідно п. 6 доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

-смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

-поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

-у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

-порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

-онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

-захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

-безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

-сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому).

Разом з тим, попри твердження позивача, матеріали справи не містять доказів, що останній протягом 2023, 2024 року і до моменту звільнення з військової служби звертався до командира в/ч із відповідним рапортом, а також наявність підстав встановлених дорученнями Міністра оборони України.

Суд зауважує, що за згаданими вище нормами абз. 3 п. 7 розд. XXIV Порядку №260, додаткова винагорода не включається до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що указані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР