Справа № 520/12676/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 р. справа №520/12676/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григорова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" (вул. Центральна, буд. 2-А, с. Підлиман, Борівський район, Харківська область, 63824, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Селянське (фермерське) господарство "Моноліт" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/24925/0408 від 07 травня 2024 року

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права. Зокрема вказав, що відповідачем необґрунтовано застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку сільськогосподарських товаровиробників.

Ухвалою суду від 17.05.2024р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

У період з 18.07.2024р. по 26.07.2024р., з 12.09.2024р. по 25.09.2024р. суддя Григоров Д.В. перебував у щорічній відпустці. У період з 07.10.2024р. по 11.10.2024р. суддя Григоров Д.В. перебував на навчанні в Національній школі суддів України.

Відповідач ГУ ДПС у Харківській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що прийняте рішення правомірне, а позовні вимоги позивача є безпідставними. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Судом встановлено, що Селянське (фермерське) господарство "Моноліт" зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Фахівцями контролюючого органу було проведено камеральну перевірку Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" з питання порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку четвертої групи, за результатами якої 11.04.2024р. складено Акт №16236/20-40-04-08-03/30772983.

Відповідно до вищевказаного Акту контролюючим органом було встановлено порушення підпункту 295.9.2 пункту 295.9 ст. 295 та абз. а пункту 50.1 ст. 50 ПК України протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов`язання з єдиного податку сільгоспвиробників, у яких частка за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75% по податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2022 рік від 15 лютого 2022 року № по строку оплати 30 січня 2023 року, податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік від 20 лютого 2023 року № по строку оплати 01 травня 2023 року, 31 липня 2023 року, 30 жовтня 2023 року та уточнюючий податковій декларації платника єдиного податку четвертої группи за 2023 рік від 30 травня 2023 року № по строку оплати 30 травня 2023 року, фактично сплачено 18 грудня 2023 року.

На підставі висновків вищевказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.05.2024р. №024925/0408, яким за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, єдиного податку з с/г товаровиробництва, у яких частка с/г товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75%, визначеного пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України та абз. "а" п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України застосовано до позивача штраф у сумі 133 285,36 грн.

Позивач, не погодившись з наведеним, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Розглядаючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

У відповідності до підпункту 295.9.1 пункту 295.9. статті 295 ПК України, платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 295.9.2 пункту 295.9. статті 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у І кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.

Згідно ст. 269 ПК України платниками плати за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування та платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» змінено порядок справляння плати за землю.

Пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ доповнено підпунктом 69.14, відповідно до якого (в редакції на час подання декларацій) тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованими Російською Федерацією. Ця постанова набирає чинності через 15 днів з дня її опублікування.

Відповідно до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022р. затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вся територія Борівська селищна територіальна громада Харківської області включена до пункту І «Території можливих бойових дій» розділу І Переліку територій «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії» та відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії з 04.10.2022 р., а з 01.07.2023р. включена до пункту ІІІ «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси» розділу І Переліку територій «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії» та відноситься до території, на якій ведуться (велися) бойові дії дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) не визначена.

На момент терміну проведення камеральної перевірки податкових декларацій та уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи Селянське (фермерське) господарство "МОНОЛІТ" знаходяться на території Борівської селищної територіальної громади Харківської області, яка відповідно до законодавства була віднесена до території можливих бойових дій.

Також суд вважає, що згідно з актом камеральної перевірки від 11.04.2024 р., при проведенні камеральної перевірки відповідачем не досліджувалось питання віднесення чи не віднесення відповідних територій, на яких розташовані земельні ділянки, плата за які була відкоригована, до територій проведення бойових дій.

Судом встановлено, що Рішенням Харківської обласної ради № 502-VIII від 14 лютого 2023 р. «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» Селянське (фермерське) господарство "МОНОЛІТ" було внесено до затвердженого переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили (а.с. 13).

Також суд зазначає, що на сьогоднішній день територія Борівська селищна територіальна громада Харківської області, перебувають під систематичними обстрілами з боку Російської Федерації. Доказом того, що Борівська селищна територіальна громада Харківської області постійно знаходиться під обстрілами з реактивних систем залпового вогню та інших пускових пристроїв невстановленого виду озброєння, є щоденні зведення офіційного порталу МВС та зведення інших інформаційних порталів мережі Інтернет.

Разом з тим, згідно листа Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області №17 від 02.01.2024р., в період з 13 квітня 2022 року по 03 жовтня 2022 року село Підлиман Ізюмського району Харківської області було тимчасово окупованим військами рф. Розміщення російських військ та їхньої техніки на території села Підлиман та спорудах, будівлях СФГ "Моноліт" підтверджується багаточисленими свідками-мешканцями села Підлиман.

Отже суд вважає, що СФГ "Моноліт", що знаходяться території Борівська селищна територіальна громада Харківської області фактично не мав можливості своєчасно виконувати відповідні податкові зобов`язання, через активні бойові дії, що є загальновідомим фактом та підтверджуються листами органів місцевого самоврядування та щоденними зведеннями Харківської військової адміністрації, інформацією, яка знаходиться в загальному доступі та доказування не потребує.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A.303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідачами суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/24925/0408 від 07 травня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () на користь Селянського (фермерського) господарства "Моноліт" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров