Справа № 500/5593/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5593/24

25 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить зобов`язати відповідача виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Відділі примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69013316 про примусове виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2022 у справі № 308/12363/21, в частині конфіскації предметів, що були безпосередніми об`єктами порушення митних правил.

Позивач вказує, що виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників жодним чином не може вплинути на хід виконавчого провадження №69013316, оскільки дане виконавче провадження відкрите з метою конфіскації товару, який у нього вже вилучений, а штраф та судовий збір, згідно постанови суду, ним сплачено в межах інших виконавчих проваджень.

Тому, на переконання позивача, факт наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників по виконавчому провадженню № 69013316 порушує його права та законні інтереси, а тому такі відомості підлягають виключенню.

Ухвалою судді від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України.

Також даною ухвалою залучено до участі у справі, в якості співвідповідача Відділ примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та встановлено відповідачам семи денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження від 18.09.2024 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції отримало 18.09.2024 о 16 год. 02 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вручено 27.09.2024, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений строк відзивів на позовну заяву від відповідачів, як і будь-яких клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2022 у справі № 308/12363/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів (безпосередніх об`єктів порушення митних правил), що становить 40534,20 грн та конфіскації предметів, що були безпосередніми об`єктами порушення митних правил.

Як встановлено судом, позивачем згідно квитанції №9267-9625-5602-1707 від 03.05.2022 позивачем було сплачено судовий збір в сумі 454,00 грн, у зв`язку із чим головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16.06.2022 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №69035869.

Крім того, позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 03.05.2022 було оплачено штраф у розмірі 40534,20 грн, у зв`язку із чим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09.01.2023 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №69114657.

Однак, станом на момент розгляду даної справи у Відділі примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №69013316 щодо конфіскації майна, вилученого митними органами, а саме: біологічні добавки, багатофункціональний крем - 11 шт./28 упак., у зв`язку із чим в Єдиному реєстрі боржників наявні відомості про боржника ОСОБА_1 .

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 9 Закону №1404-VIII визначено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна (частина перша).

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення (частина друга статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина дев`ята).

Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до пункту другого розділу І якого, Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно з пунктами шостим, сьомим розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: 1) про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України Про виконавче провадження; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

Аналізуючи вищенаведені приписи Закону №1404-VІІІ та Положення №2432/5 слід дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Водночас за встановлених обставин даної справи виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників повинно бути наслідком фактичного виконання постанови суду в частині конфіскації вилученого майна.

Разом з тим, мета ведення Єдиного реєстру боржників полягає саме в оприлюдненні в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Таким чином, в разі відсутності у особи невиконаних майнових зобов`язань та необхідності збереження її майна з метою виконання зобов`язання за рішенням суду така особа не повинна перебувати в Єдиному реєстрі боржників з огляду на мету його ведення.

Як встановлено судом, станом на даним момент в Єдиному реєстрі боржників наявні відомості про ОСОБА_1 з огляду на виконавче провадження з виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про конфіскацію майна вилученого митними органами.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так, обов`язок щодо виконання постанови суду в частині конфіскації вилученого майна покладений на ОСОБА_1 як боржника.

Проте, суд зазначає, що в силу вимог частини першої статті 62 Закону №1404-VIII виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, відповідні дії на виконання рішення суду щодо конфіскації майна повинен вчинити виключно орган державної виконавчої служби.

При цьому у позивача відсутні жодні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення в частині конфіскації майна, і безпосереднє виконання рішення в цій частині не залежить від його волі, оскільки він не має правових підстав розпорядитися конфіскованим майном, що уже було вилучене в нього, в тому числі здійснити його знищення, а також не має до нього доступу.

Так, як слідує із протоколу про порушення митних правил від 23.08.2021 у позивача було вилучено товари, а саме: біологічні добавки, багатофункціональний крем у кількості11 шт./28 упак., які в подальшому судом вирішено конфіскувати.

Таким чином, в даному випадку позивач (боржник у виконавчому провадженні) взагалі не може впливати на виконання рішення суду щодо конфіскації майна.

Разом з тим, тривале невиконання митницею чи органами виконавчої служби рішення щодо конфіскації майна (в тому числі шляхом його знищення), при цьому, за відсутності можливості у позивача (боржника) вчиняти будь-які дії на його виконання оскільки таке майно вилучене у нього, зумовлює наявність відомостей про позивача в Єдиному реєстрі боржників до закінчення такого виконавчого провадження, та призводить до порушення прав позивача, зокрема, на розпорядження іншим належним йому майном, що є неприпустимим.

При вирішені цього спору суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

При цьому законність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 69013316, у якій ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, суд під сумнів не ставить та враховує, що інших зобов`язань за постановою суду, позивач не має, позаяк кошти у сумі 40534,20 грн та судовий збір у сумі 454,00 грн ним сплачено, що підтверджується Інформацією про виконавчі провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність інформації щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників при відсутності положень законодавства, що передбачають можливість її виключення у зв`язку з тривалим невиконанням органом державної виконавчої служби постанови суду в частині конфіскації майна, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті.

Таким чином, виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, враховуючи відсутність у позивача реального обов`язку з виконання постанови суду при наявності такого обов`язку виключно у органу державної виконавчої служби, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників. При цьому, такі відомості не відповідають дійсним обставинам, оскільки товари які підлягають конфіскації були вилучені у позивача.

Відповідно до п.23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказо Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802:

- Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника, зокрема, у разі, якщо: відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, у зв`язку з чим, відомості про позивача підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Оскільки виконавче провадження №69013316 перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то з метою повного захисту порушених прав позивача, вказаний Відділ слід зобов`язати винести постанову про виключення позивача з Єдиного реєстру боржників.

Керуючись статтями 139, 241-242, 244-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №69013316.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №69013316.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (складення в повному обсязі).

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду складено в повному обсязі і підписано суддею 25.11.2024.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідачі:

- Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76018, );

- Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: пл. Шандора Петефі, 14, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88004, );

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.