Справа № 380/23272/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

22 листопада 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого суді Москаля Р.М. розглянув заяву представника позивача адвоката Сливки В.В. про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 33566/6/13-01-24-11 від 04.11.2024 року про виключення з реєстру платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області поновити з 01.10.2024 року реєстрацію у якості платника єдиного податку Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою від 20.11.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом.

Представник позивача 20.11.2024 подав суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Львівській області №33566/6/13-01-24-11 від 04.11.2024 року на період до набрання законної сили рішення у судовій справ. На обґрунтування цієї заяви наполягає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки:

1) відповідач оскаржуваним рішенням від 04 листопада 2024 року фактично виключив позивача з реєстру платників єдиного податку минулою датою, а саме з 01.10.2024 року. З цього приводу зауважує, що такі дії відповідача обумовлюють неможливість позивачу минулою датою (заднім числом) змінити ціну на свої послуги для абонентів, які отримали послуги до 04.11.2024 року. Позивач має укладено 961 договорів з абонентами, на підтвердження чого до позовної заяви долучено: 1. Запит про надання інформації по кількості ліній (точок) фіксованого доступу до мережі Інтернет, у розрізі населених пунктів. 2. Звітність у сфері телекомунікацій за період січень-вересень 2024 року, де в графі №3006 зазначено кількість абонентів. 3. Витяг з електронного кабінету, який підтверджує направлення звітності. Акцентуємо увагу, що 961 договір з абонентами, які уклав позивач, були підписані станом на 30.09.2024 року за фіксованою ціною з урахуванням того факту, що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. Збільшення ціни за послуги позивача не може бути застосоване до 961 абонента, які отримали Інтернет послуги до 04.11.2024 року (дата винесення оскаржуваного рішення). Отже, винесення відповідачем оскаржуваного рішення минулою датою (заднім числом), автоматично ставить позивача в ситуацію податкової невизначеності, адже спрощена та загальна системи оподаткування є принципово відмінними по розміру податкових відрахувань. До прикладу загальна система оподаткування передбачає сплату податку на доходи фізичних осіб (ПДФО 18%) та податку на додану вартість (ПДВ 20%), а це в будь якому випадку додає значну суму до вартості послуг, в той час як спрощена система оподаткування передбачає сплату лише єдиного податку у розмірі 5% (для ФОП 3 групи). Отож, у позивача виникає складна ситуація, коли у зв`язку з винесенням оскаржуваного рішення має місце невизначеність із вибором щодо застосування системи оподаткування, при цьому, якщо позивач застосує загальну систему оподаткування, то це призведе до суттєвого збільшення податкових витрат (як мінімум це ПДВ і тут слід враховувати, що усі абоненти позивача не є платниками ПДВ, а основні витрати позивача полягатимуть у сплаті послуг контрагентам неплатникам ПДВ). Така ситуація для позивача матиме своїм наслідком накопичення збитків від своєї діяльності і як наслідок призведе до неплатоспроможності і банкрутства позивача. В той же час у разі неплатоспроможності позивача без послуг Інтернет зв`язку залишиться величезна кількість людей, яких обслуговує Позивач, що в умовах війни є неприпустимим, адже доступ до Інтернету забезпечує ефективне реагування населення на потенційні загрози, які виникають у військовий час. Більше того, велика кількість абонентів оплачують за послуги позивача шляхом придбання одразу річного пакету послуг за фіксованою ціною, а тому здійснити їм донарахування по факту взагалі не можливо;

2) Якщо позивач буде змушений надавати послуги своїм абонентам за збільшеною ціною, то це призведе до того, що його абоненти будуть шукати більш дешеві варіанти на ринку Інтернет послуг, що обумовить втрату клієнтської бази та однозначно негативним чином відобразиться на його матеріальному становищі та діловій репутації. Відтак відновити ділову репутацію та клієнтську довіру навіть після скасування оскаржуваного рішення, буде дуже складно;

3) невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: невизначеність в аспекті, яку систему оподаткування слід застосовувати спрощену чи загальну (одну за оскаржуваним рішенням і одну на випадок скасування оскаржуваного рішення), право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки виключення з реєстру платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5 % призводить до негативних наслідків для позивача, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Водночас забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на стабільне здійснення господарської діяльності, а також дасть можливість позивачу до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на безперешкодне здійснення господарської діяльності;

- Верховний Суд сформував позицію щодо можливості та доцільності застосування судами заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку (постанова КАС ВС від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23).

- захід забезпечення позову про який просить позивач, в сукупності з тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є співмірним та адекватним до предмету спору, його вжиття уможливить ефективний захист прав заявника, при цьому жодних порушень прав відповідача чи інших третіх осіб не відбудеться - адже оспорюване рішення стосується виключно системи оподаткування заявника і у разі забезпечення позову цей захід перестане діяти після набрання чинності судовим рішенням.

Статтею 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів заявника; 2) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. При цьому, заходи забезпечення позову повинні визначатись з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви ФОП ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, керується такими мотивами:

оцінюючи аргументи заявника щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, а також яка в майбутньому суттєво ускладнить як їх захист, так і виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову суд керується такими мотивами:

відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 25.10.2023 у справі №160/11784/23 Верховний Суд, перевіряючи судові рішення про зупинення дії рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи з дати його винесення до набрання законної сили рішенням суду у цій справі №160/11784/23, вказав на таке:

«…метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Наведені праві висновки щодо застосування положень КАС України є сталими та послідовними й підтверджуються, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №300/5005/22 та від 21 вересня 2023 року у справі №600/1531/23-а.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до оспорюваного рішення Відповідач анулював реєстрацію Позивача як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2%.

Так, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначаються положеннями ПК України.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За змістом пункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Отже, анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи відбувається за чітко визначених та передбачених ПК України підстав, й може бути реалізоване шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

За наслідками оцінки наведених Позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали на існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2 відсотки Позивачу буде змінено систему оподаткування, що зумовить застосування штрафних санкцій та призведе до зупинення діяльності товариства, розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів Позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів Позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Суди попередніх інстанцій також обґрунтовано вважали, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення.».

Отже, при вирішенні питання про правомірність застосування заходів забезпечення позову в спорах щодо правомірності рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку третьої групи шляхом зупинення дії оскарженого рішення касаційний суд сформував такі висновки щодо правозастосування:

- метою вжиття таких заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів платника податку, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку третьої групи позивачу буде змінено систему оподаткування, що зумовить застосування штрафних санкцій та призведе до зупинення його діяльності, розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

- обраний спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог;

- вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення.

Суд керується наведеними висновками Верховного Суду та при оцінці аргументів заявника та долучених до справи доказів в контексті обґрунтованості заяви про забезпечення позову керується такими мотивами:

оскаржене рішення обґрунтовано застосуванням контролюючим органом абз. 5 пп.298.2.3 ПК України з огляду на наявність у ФОП ОСОБА_1 в переліку видів господарської діяльності з реєстру платників єдиного податку такого виду діяльності як КВЕД 61.90 (інша діяльність у сфері електрозв`язку), що не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування.

За такого обґрунтування для суду залишається незрозумілим, чому контролюючий орган, розглядаючи заяву ФОП ОСОБА_1 від 08.08.2023 №26116308 про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій було зазначено цей вид діяльності, прийняв рішення про реєстрацію цього суб`єкта господарювання як платника єдиного податку, а не відмовив у реєстрації на підставі пп. 1) п. 299.6 ст. 299 ПК України з мотивів невідповідності цього суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу (в згаданій нормі визначено види діяльності, за умови здійснення яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп).

В такому контексті суд визнає цілком обґрунтованими аргументи заявника про те, що економічна ефективність та доцільність його господарської діяльності, а також цінова політика щодо надання послуг орієнтовно тисячі абонентів були розраховані виходячи із податкового навантаження, обумовленого перебуванням суб`єкта господарювання на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок за ставкою 5%). Водночас прийняття відповідачем оскарженого рішення (за відсутності змін у видах діяльності заявника, з якими він звертався про реєстрацію платником єдиного податку третьої групи) призводить до суттєвого збільшення податкового навантаження (ПДФО, ПДВ) та матиме наслідком утворення та накопичення збитків від господарської діяльності і, як наслідок, неплатоспроможність позивача. Водночас у випадку різкого збільшення вартості послуг заявника для його абонентів наслідком буде щонайменше зменшення його клієнтської бази внаслідок відмови частини абонентів від послуг та негативно відобразиться на діловій репутації та матеріальному становищі заявника. У разі неплатоспроможності позивача без послуг Інтернет зв`язку залишиться велика кількість абонентів (961 фізична особа), що в умовах воєнного стану створює додаткові ризики для їх можливості бути поінформованими про ситуацію. У випадку задоволення позову, враховуючи тривалість судових процедур, виконання рішення суду, що набрало законної сили, буде суттєво ускладненим, оскільки відновлення господарської діяльності потребуватиме значних зусиль та фінансових витрат, а відшкодування понесених позивачем за цей період збитків можливе лише шляхом ініціювання нового судового процесу з відповідачем.

Оцінюючи співмірність та адекватність бажаного для заявника способу забезпечення позову суд враховує, що у випадку безпідставності позову саме ФОП ОСОБА_1 нестиме тягар наслідків, що полягатиме в нарахуванні йому контролюючим органом не лише податкових зобов`язань по податках та зборах на загальній системі оподаткування починаючи з 01.10.2024, а й штрафних (фінансових) санкцій за їх несвоєчасну сплату. Таким чином, публічний інтерес щодо сплати податків та зборів у встановлених законом розмірах та строки не постраждає від застосування заходів забезпечення позову. Отже, обраний спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог та є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення. Отже, заяву від 20.11.2024 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 20.11.2024 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити повністю.

Зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Львівській області (м. Львів, вул.Стрийська, буд. 35; ідентифікаційний код 43968090) № 33566/6/13-01-24-11 від 04.11.2024 про виключення з реєстру платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №380/23272/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя Москаль Р.М.