Справа № 709/1799/24
Суддя: Романова О. Г.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/1799/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Романової О.Г.,

за участі

секретаря судового засідання Данілової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 218/2П від

02 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , про скасування постанови № 218/2П від 02 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 02 жовтня 2024 року Головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було складено протокол № 128/2 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. На підставі вказаного протоколу була винесена постанова № 128/2П по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3

ст. 210 КУпАП відповідно до якої на позивача було накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Так, позивач 02 жовтня 2024 року, рухаючись автомобілем, біля населеного пункту Селекційне, був зупинений на блок-посту особами, які представилися співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на їх вимогу позивач надав документи, щодо поновлення даних і повідомив, що відносно нього роботодавцем подано заяву про бронювання.

Проте, вищевказані особи затримали позивача та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 для, нібито, перевірки інформації.

Далі, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_4 , замість перевірки інформації щодо подання заяви про бронювання відносно позивача, було наказано пройти медичний огляд, оскільки без його проходження позивач не зможе отримати бронювання.

Позивач не згідний із складеними відносно нього протоколом № 128/2 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та винесеною вподальшому постановою, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Так, відповідно до п. 63 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» № 560 від 16 травня 2024 року військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки.

Так, відносно позивача 02 жовтня 2024 року роботодавцем позивача близько

08:00 год. було направлено заяву про бронювання останнього та відмови у бронюванні на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови не було, тому представник відповідача не мав права примушувати позивача проходити ВЛК.

Крім цього, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» № 560 від 16 травня 2024 року та наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від 14 серпня 2008 року для резервісти та військовозобов`язані, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на ВЛК за спеціально розробленою формою.

Проте, відповідачем не було надано позивачу ні рішення керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ні надано направлення для проходження ВЛК, у а протоколі про адміністративне правопорушення вказано «запропоновано пройти медичний огляд, але гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК».

Крім цього, відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від

14 серпня 2008 року військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну картку амбулаторного хворого за формою № 025/о.

Проте, позивач, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мав при собі жодних медичних документів, про що повідомив представників відповідача та вказав це у своїх письмових поясненнях.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що диспозиція ст. 210 КУпАП носить бланкетний характер та не передбачає відповідальність за відмову від проходження медичного огляду.

Позивач зазначає про те, що відповідач у протоколі про адміністративне правопорушення вказує на порушення позивачем абз. 3 п. 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», проте такий абзац (3 п. 3.2) було виключено на підставі наказу Міністерства оборони України № 490 від 18 серпня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми діючого законодавства, позивач просить суд скасувати постанову № 128/2П по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 02 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3

ст. 210 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, направив до суду витребувані судом документи та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 268 КАС України суд ухвалив розглядати справу за відсутності нез`явившихся учасників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до відомостям, які містяться в оскаржуваній постанові, остання винесена 02 жовтня 2024 року, а позивач звернувся до суду 14 жовтня 2024 року, тобто в строк визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і за ст. 210 КУпАП.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 49), який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Як вбачається зі змісту протоколу № 128/2 про адміністративне правопорушення за

ч. 3 ст. 210 КУпАП від 02 жовтня 2024 року та постанови № 128/2П за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 02 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 у провину ставиться те, що останній 02 жовтня 2024 року о 15:30 год. в ході здійснення прийому ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку, а саме згідно вимог абз. 3 п. 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 14 серпня 2008 року № 402, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років. Тому, ІНФОРМАЦІЯ_1 було запропоновано пройти медичний огляд, але гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України № «Про військовий обов`язок і військову службу», за що передбачена відповідальність за ст. 210 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , які містяться у протоколі № 128/2 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 02 жовтня 2024 року, останній відмовився від проходження медичного огляду у зв`язку із відсутністю при собі медичних документів.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Складом адміністративного правопорушення є сукупність чотирьох обов`язкових, взаємопов`язаних його елементів, а саме: об`єкту, суб`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Відсутність одного з елементів складу адміністративного правопорушення - зумовлює відсутність самого складу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП полягає у протиправному діянні, а саме у посяганні суб`єкта на охоронювані цією статтею відносини, шляхом порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, у даному випадку проходженні медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Суд звертає увагу, що об`єктивна сторона цього правопорушення вважається наявною лише за умови дотримання належності та законності процедури направлення, проведення та оформлення результатів медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Як вбачається із відомостей даної справи ТОВ «Агробудівельний альянс «Астра»

02 жовтня 2024 року було направлено заяву № 6197 у застосунку «Дія» про бронювання ОСОБА_3 та 05 жовтня 2024 року останнього було заброньовано.

Проте, суд твердження сторони позивача про те, що нібито, таку заявку для бронювання було направлено зранку 02 жовтня 2024 року, тобто до доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оцінює критично, оскільки таке не знайшло підтвердження наявними у матеріалах справи доказами.

Так, позивачем надано скріншот вищевказаної заяви № 6197 з монітору комп`ютера, де вказано дату та час «02.10.2024, і «10:08» відповідно, проте такі дані можуть змінюватися користувачем ПК у будь-який спосіб. Інших даних, які б свідчили, що вказану заяву про бронювання було скеровано до 15:30 год. (момент інкримінованого ОСОБА_1 діяння) суду не надано.

Проте, у відповідності до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Так, стороною відповідача, у відповідності до вимог ст.ст. 77 78 КАС України, не надано підтвердження видачі ОСОБА_3 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 та реєстрації такого направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Крім цього, відповідно до п. 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Як вбачається застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 перебуває на обліку за місцем своєї реєстрації, у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стороною відповідача не надано суду доказів того, що у відповідності до п. 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 перед направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду було поставлено на облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, відповідно до абз. 2 п. 3.5 наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»

№ 402 від 14 серпня 2008 року військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну картку амбулаторного хворого за формою № 025/о.

Аналіз вищевказаного дає підстави вважати, що при проходженні медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби військовозобов`язаний повинен мати при собі відповідну медичну документацію, про що і зазначав позивач у своїх письмових поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності самої події адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, є недоведеним, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст .139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 218/2П від 02 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 № 128/2П по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Романова