Справа № 260/4165/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/4165/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 2), яким просить суд:

1) звільнити позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову;

2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та відмови в зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до трудової книжки з 15.03.1981 р. по 17.06.1993 р. в колгоспі ім. Чапаєва с. Іванівка (реорганізованого в Колективне підприємство «Верке») до її трудового (страхового) стажу;

3) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.05.2024 № 92 про відмову в призначенні пенсії за віком;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи відповідно до трудової книжки від 15.03.1981 р. по 17.06.1993 p. в колгоспі ім. Чапаєва с. Іванівка (реорганізованого в Колективне підприємство «Верке»);

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 02.05.2024 року щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вікові, з урахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду роботи відповідно до трудової книжки від 15.03.1981 р. по 17.06.1993 р. в колгоспі ім. Чапаєва с. Іванівка (реорганізованого в Колективне підприємство «Верке»).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії разом з якою позивачем було подано всі необхідні документи для призначення пенсії. Право на призначення пенсії позивач обґрунтовується тим, що на день звернення із заявою про призначення пенсії заявник досягла віку 60 років та наявний необхідний страховий стаж визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 92 від 09 травня 2024 року. Зі змісту вищезазначеного рішення вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії за віком є відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, до страхового стажу позивача зараховано лишень 22 роки 11 місяців 21 дні. Так, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи відповідно до трудової книжки від 15.03.1981 р. по 17.06.1993 р., оскільки ім`я у архівній довідці від 18.03.2024 №663 щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві ім`я заявниці не співпадає з паспортними даними (вказано Віола, а не Війола як значиться в інших документах). В той же час, позивач категорично не погоджується з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії, вважає, що дане рішення є не законним, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню, періоди роботи відповідно до трудової книжки від 15.03.1981 р. по 17.06.1993 р. зарахуванню до страхового стажу, а заява про призначення пенсії повторному розгляду. Враховуючи вищенаведене, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відстрочено позивачеві сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скерувало до суду матеріали відмовної пенсійної справи позивача, а представник позивача докази сплати судового збору у розмірах та строки визначені ухвалою.

У подальшому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що розглянувши документи подані для призначення пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) встановлено, що загальний страховий стаж відповідно до ст. 24 Закону України від 09.07.2003 p. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 22 років 11 місяців 21 день. Наявного стажу роботи недостатньо для призначення пенсії за віком. Згідно частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу роботи з 1 січня 2024року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області прийнято рішення за №92 від 09.05.2024 р. про відмову у призначенні пенсії. До стажу роботи не враховано періоди роботи в колгоспі з 15.03.1981 р. по 17.06.1993 p., оскільки в довідці № 663 від 18.03.2024 р. щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві ім`я позивачки зазначено Виола не відповідає паспортним даним Війола. Підсумовуючи вищевикладене, дій органу ПФУ в частині відмови у призначенні пенсії позивачу є правомірним, а тому заявлені останньою позовні вимоги є безпідставними й задоволенню не підлягають.

Представник позивача скористалася своїм правом і подала відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Зазначив, що ОСОБА_1 звернулася із заявою від 02 травня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 травня 2024 року № 92 по зверненню від 02 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 починаючи- з 01 січня 2024, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 - не менше 31 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2027 по 31 грудня 2027 - від 23 до 34 років; після досягнення віку 65 років - за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 - від 15 до 25 років. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 22 роки 11 місяців 21 день. За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі: з 15.03.1981 по 17.06.1993, оскільки в довідці від 18.03.2024 № 663 щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві ім`я заявниці не відповідає паспортним даним. Відтак, правових підстав для призначення пенсії за віком не має, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Представник позивача скористалася своїм правом і подала відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 262 КАС України.

Згідно частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 02 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії разом з якою було подано всі необхідні документи для призначення пенсії.

Право на призначення пенсії позивач обґрунтовується тим, що на день звернення із заявою про призначення пенсії заявник досягла віку 60 років та має необхідний страховий стаж.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 92 від 09 травня 2024 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

При цьому, статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-ХІІ).

Таким чином, інші документи мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не взято до уваги та не зараховано до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою: з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року, оскільки ім`я у архівній довідці від 18.03.2024 №663 щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві ім`я заявниці не співпадає з паспортними даними (вказано Віола, а не Війола як значиться в інших документах).

Позивачем до Пенсійного фонду подано трудову книжку серії НОМЕР_2 , оформленої на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 16.07.1993 p.. Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо його трудової діяльності у спірний період: запис № 1 від 15.03.1981, прийнята в члени колгоспу ім. Чапаєва с. Іванівка; запис № 2 від 15.09.1992, Колгосп ім. Чапаєва с. Іванівка Берегівського району реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Верке»; запис № 3 від 17.06.1993 p., звільнена з роботи і виключена з членів підприємства за власним бажанням. Записи містять посилання на підставу їх внесення до трудової книжки, запис про звільнення засвідчений підписом голови колгоспу та скріплений печаткою підприємства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 містять повну інформацію про роботу позивача у спірний період та характер виконуваних позивачем робіт, окрім того вказані записи виконані у відповідності до вимог законодавства, із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, та без будь-яких помилок або виправлень.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» (чинної на час звільнення позивача у вказаному періоді) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року в Колгоспі ім. Чапаєва с. Іванівка Берегівського району, який у подальшому реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Верке» відповідно до записів «№1, 2 та 3» трудової книжки повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року в Колгоспі ім. Чапаєва, тому слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 травня 2024 року №92 року про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву від 02.05.2024 року щодо призначення ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачеві 16.05.2024 року виповнилося 60 років, тому мінімально необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачу має становити 31 років.

Так, в оскаржуваному рішенні органами Пенсійного фонду України було підтверджено страховий стаж позивача в 22 років 11 місяців 21 день.

При цьому, в межах вирішення даного спору зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає також і протиправно не врахований період трудової діяльності ОСОБА_1 , в Колгоспі ім. Чапаєва з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року.

Як зазначено у частині четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В даному випадку враховуючи протиправність оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії та беручи до уваги те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, який і має здійснити відповідний повторний розрахунок страхового стажу позивача із урахуванням періоду його роботи в Колгоспі ім. Чапаєва з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період її трудової діяльності з 15.03.1981 року по 17.06.1993 року в Колгоспі ім. Чапаєва та повторно вирішити питання щодо призначення останньому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки він прийняв неправомірне рішення.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 92 від 09 травня 2024 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи від 15 березня 1981 року по 17 червня 1993 pоку в колгоспі ім. Чапаєва с. Іванівка (реорганізованого в Колективне підприємство «Верке»), згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 травня 2024 року з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.

5. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець