Справа № 280/1334/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/1334/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 р. в адміністративній справі №280/1334/24 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косінов Ігор Вікторович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косінов Ігор Вікторович, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 січня 2024 року ВП № 73666613 про накладення штрафу;

- стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 р. в адміністративній справі №280/1334/24 позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване, вказуючи на те, що оскільки розпорядником бюджетних коштів є ДСА України, то саме воно і мало відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати суддівської винагороди.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 280/2417/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.168, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01021; ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 витрати на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

У стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 15 листопада 2023 року.

18 грудня 2024 року Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 280/2417/23.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косіновим Ігорем Вікторовичем від 22.12.2023 на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №280/2417/23 було відкрито виконавче провадження №73666613 та встановлено Полтавському апеляційному суду десятиденний строк для виконання рішення суду

Того ж дня державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору.

Листом від 04.01.2024 № 08-03/80 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області повідомило наступне.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», з 2023 року виплати на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2730 «Інші виплати населенню».

У 2023 році видатки за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» за бюджетною програмою КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя на зазначену мету територіальному управлінню затверджені не були.

Також повідомлено про те, що станом на дату надання відповіді кошторис видатків на 2024 рік територіальному управлінню не затверджений, у зв`язку з чим відомості щодо обсягу видатків за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» на 2024 рік відсутні.

Враховуючи вищенаведене, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області не має можливості у теперішній час у добровільному порядку виконати вимоги виконавчого листа № 280/2417/23, виданого 18 грудня 2023 року Запорізьким окружним адміністративним судом на користь ОСОБА_1 .

Крім того, зазначаємо про те, що станом на дату надходження постанов від 22.12.2023 ВП № 73666613 затверджених видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» не було достатньо для оплати виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у повному обсязі.

У зв`язку з вищенаведеним направляємо копію платіжної інструкції, що підтверджує оплату мінімальних витрат виконавчого провадження згідно постанов від 22.12.2023 ВП № 73666613 у сумі 42,46 грн. та повідомляємо про те, що оплата виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження у повному обсязі буде проведена після затвердження кошторису на 2024 рік та відкриття асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду без поважних причин 25.01.2024 головним державним виконавцем Відділу було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу, а саму постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних постанов.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При вирішенні питання про накладення штрафу державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2020 р. у справі № 812/1813/18 дійшов висновку, що саме поважність причин як умови, з якою Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, є тією обставиною, якій державний виконавець і суди мають надати належну правову оцінку.

Як встановлено судом першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області повідомило наступне.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», з 2023 року виплати на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2730 «Інші виплати населенню».

У 2023 році видатки за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» за бюджетною програмою КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя на зазначену мету територіальному управлінню затверджені не були.

Також повідомлено про те, що станом на дату надання відповіді кошторис видатків на 2024 рік територіальному управлінню не затверджений, у зв`язку з чим відомості щодо обсягу видатків за КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню» на 2024 рік відсутні.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 р. передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Відтак, виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» Державною казначейською службою України.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2019 р. у справі №826/721/16, в межах якої розглядались подібні правовідносини, зазначив про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття спірних постанов про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання. У тому випадку, коли невиплата суми за судовим рішенням зумовлена не недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а фінансуванням витрат і боржник не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату сум за судовим рішенням не виділялись, відсутні підстави для застосування штрафу.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 р. в адміністративній справі №280/1334/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 листопада 2024 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун