Справа № 380/1761/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю

21 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1761/24 пров. № А/857/9630/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Кузьмича С. М.
суддів -Гудима Л. Я.
Качмара В. Я.
за участю секретаря Кулабухової М.М.,

представника позивача Каверіна С.М.,

представника відповідача Задерецького А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі № 380/1761/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 380/1761/24 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі довідки від 29.09.2023 №с/15410 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2022 із зазначенням надбавки за особливості проходження служби та премії у розмірах, що не відповідає рішенню Міністра оборони України, доведеному до відома військових частин телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 18.01.2022 № 248/269. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для проведення перерахунку його пенсії з 01.02.2022 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із зазначенням відомостей про розміри: надбавки за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 35% посадового окладу. В іншій частині відмовлено в задоволенні позову.

17.10.2024 позивач подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, в якій просив зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В заяві покликається, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 380/1761/24 відповідач видав довідку від 26.09.2023 № 1159/12/14965 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.01.2022, в якій зазначено наступні складові грошового забезпечення позивача: посадовий оклад (11 т.р.) (2481,00 х 1,9) 4710,00 грн оклад за військовим званням підполковник (2481,00 х 0,54) 1340,00 грн надбавка за вислугу років (45% ПО + ОВЗ) 1935,00 грн надбавка за особливості проходження служби (65% ПО + ОВЗ + НВР) 4052,75 грн премія (35% ПО) 1172,50 грн.

Вважає, що з огляду на зазначені у вказаній довідці розміри складових вбачається, що розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення обчислені у неналежний спосіб, оскільки надбавка за вислугу років із розрахунком посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням із застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 (2481,00 грн), має складати: 45% х (4710,00 + 1340,00) = 2722,5 грн; надбавка за особливості проходження служби: 65% х (4710,00 + 1340,00 + 2722,5) = 5702,13 грн; премія: 35% х 4710,00 = 1648,5 грн.

Натомість при обчисленні розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, відповідач застосував розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, які обчислені із застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений на 01.01.2018, який складав 1762,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача вказану заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача, заперечив проти задоволення заяви та надав пояснення, просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин 1, 2 ст. 55, частин 1, 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, а саме - невиконання рішення суду.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Колегією суддів під час розгляду заяви встановлено, що відповідач на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 380/1761/24 видав довідку від 26.09.2023 № 1159/12/14965 про розмір грошового забезпечення, однак всупереч рішенню суду при обчисленні розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, застосував розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, які обчислені із застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений на 01.01.2018, який складав 1762,00 грн.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скористатися своїм правом щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, що об`єктивно сприятиме захисту прав позивача та призведе до встановлення дійсних причин невиконання судового рішення із застосуванням відповідних правових наслідків.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, колегія суддів вважає заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 в адміністративній справі № 380/1761/24 підставною та обґрунтованою, а відтак остання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року в справі № 380/1761/24 задовольнити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Восьмого апеляційного адміністративного суду в місячний строк, з дня прийняття вказаної ухвали, звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року в справі № 380/1761/24.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар

Повне судове рішення складено 25 листопада 2024 року