Справа № 380/1446/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1446/24 пров. № А/857/15713/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/1446/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя (судді) в суді першої інстанції Хома О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач), в інтересах якої діє адвокат Воронкова Олена Ігорівна, звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 04.10.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 04.10.2023.

Позов обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2. 04.10.2023 ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Відповідач листом від 16.11.2023 відмовив у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на інший вид пенсії та перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки з підстав того, що з 16.09.2005 позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058-IV. Пенсію обчислено при наявному страховому стажі 27 років 08 місяців та 26 днів (зараховано по 04.06.1999). Коефіцієнт страхового стажу 0,27667. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представником позивача подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права. Зазначає, що позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше. Отже, пенсія позивачу відповідно до Закону № 1058-IV має бути призначена виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020- 2022 роки, що передували року звернення (2023 рік) за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідно до даних електронної пенсійної справи позивач отримує з 16.09.2005 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058-IV. Вказує, що пенсія за віком на пільгових умовах є різновидом пенсії за віком, яка призначається особі зі зниженням пенсійного віку та стверджує про те, що пенсія може призначатися лише один раз та лише одна із передбачених видів. Посилаючись на частину 3 статті 45 Закону №1058-IV, зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного Фонду України. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Частина 3 статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV. Оскільки подана позивачем заява від 04.10.2023 стосувалась призначення того ж виду пенсії, що їй призначена у 2005 році, то такий самий вид пенсії не міг бути призначений повторно на підставі положень Закону №1058-IV у зв`язку із досягненням нею загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, та відповідно при обчисленні пенсії не може бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 01.10.1998 з призначенням пенсії по інвалідності 2 групи загального захворювання, яка з 01.01.2004 перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 з 16.09.2005 переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058 на підставі заяви від 16.09.2005.

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 04.10.2023 про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, у задоволенні якої ГУ ПФУ у Львівській області листом від 16.11.2023 №30823-32319/Х-52/8-1300/23, вказавши, що пенсійне забезпечення здійснюється згідно чинного законодавства.

Відповідь відповідача обґрунтована тим, що з 16.09.2005 позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058-IV.

Пенсію обчислено при наявному страховому стажі 27 років 08 місяців 26 днів (зараховано по 04.06.1999). Коефіцієнт страхового стажу - 0,27667 ((332/100*12)*1).

Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати з 01.01.1994 по 31.12.1998, із застосуванням показника середньої заробітної плати - 7405,03 грн (середній заробіток за 2014-2016 роки - 3764,40 грн, збільшений на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197; 7405,03 грн. х 0,94385 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), становить 6989,24 грн).

Розмір пенсії станом на 01.11.2023 складає 2520,00 грн, а саме:

1933,71 грн - розмір пенсії за віком (6989,24 грн. х 0,27667);

159,29 грн - доплата до прожиткового мінімуму (2093,00 грн.);

135,36 грн - доплата за понаднормовий стаж, тобто за 7 років (1933,71 грн. х 7%);

291,64 грн - щомісячна доплата до пенсії особам, яким не виповнилося 70 років.

Підстав для переведення з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на інший вид пенсії та перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки немає.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за віком відповідно до положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, є правомірними та такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду врегульовані Законом № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписи частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17.

Разом з тим, у випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як вбачається з обставин цієї справи, на час виникнення спірних правовідносин позивач отримувала пенсію відповідно до Закону № 1788-ХІІ, оскільки умови та порядок призначення пенсії за списком № 2 встановлюються саме Законом № 1788-ХІІ.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, цим положенням чітко визначено категорію осіб, які займали відповідні посади, досягли відповідного віку та мають спеціальний стаж, та умови призначення їм пенсії за віком із зниженням пенсійного віку та стажу роботи.

На відміну від Закону № 1788-ХІІ, Закон № 1058-IV передбачає інші підстави для призначенні пенсії за віком, стосується загального кола осіб, які мають досягти 60-річного віку та мати необхідний розмір загального страхового стажу.

Висновки суду першої інстанції про те, що пенсія позивачу призначена на підставі Закону № 1058-IV, хибні з огляду на те, що така пенсія не могла бути призначена тільки на підставі Закону № 1788-ХІІ, про що також свідчить і шифр (різновид) пенсії « 104», зазначений в протоколі про її призначення, на що звертає увагу апелянт.

Таким чином, оскільки Закон № 1788-ХІІ та Закон № 1058-IV визначають різні обов`язкові умови для призначення пенсії, то пенсія за віком, призначена відповідно до Закону № 1788-ХІІ, та пенсія за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-ХІІ, мають різні підстави й умови їх призначення, а відтак ототожнювати їх було б неправильно.

Оскільки пенсію позивачу призначено у 2005 році відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, аніж положення Закону № 1058-ХІІ, то у справі, що переглядається, має місце не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, як помилково вважав суд першої інстанції, а первинне призначення пенсії за іншим законом.

Пенсія за Законом № 1788-ХІІ є іншим видом пенсії, а за призначенням пенсії за Законом № 1058-ХІІ позивач звернулася вперше.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції на частину третю статті 45 Закону № 1058-ХІІ як на підставу для незастосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки, є безпідставним, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який уже враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відтак з огляду на зазначене, новий вид пенсії за Законом № 1058-IV має призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати на одну застраховану особу в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням нової пенсії.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 334/917/17, № 336/7438/16-a, № 528/196/17.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що процедура переведення позивача з пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-ХІІ на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV відповідачем не дотримана, а тому відмова ГУ ПФУ в Львівській області у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (2020-2022) є неправомірною.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 04.10.2023.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі № 380/1446/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 04.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 04.10.2023.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник