Справа № 300/1044/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/1044/24 пров. № А/857/15877/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 300/1044/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Григорук О.Б.,

час ухвалення рішення 19.04.2024,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 52 від 18.12.2023 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності та незарахуванні періодів роботи з 15.11.2004 по 11.06.2020 до страхового стажу при обчисленні розміру пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності з дня звернення із завою - з 14.12.2023 до органів Пенсійного Фонду України, зарахувавши до загального страхового стажу періоди робіт з 15.11.2004 по 11.06.2020 та здійснити нарахування пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу спірні періоди робіт на території РФ з 15.11.2004 по 11.06.2020 з обґрунтувань, що РФ припинила з 01.02.2023 участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 300/1044/24 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності № 52 від 18.12.2023; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди робіт на території РФ: з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV з 14.12.2023.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку та просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги та доповнення до неї апелянт зазначає, що дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року припинено 19 червня 2023 року. При призначенні пенсії заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), а за період по 31.12.1991 - на умовах, визначених абзацом п?ятим частини першої статті 40 Закону. Проте позивач не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до пенсійного фонду російської федерації.

Вважає, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача належним способом захисту права позивача є зобов?язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання призначити даний вид пенсії.

Крім цього, звертає увагу, що трудова книжка Позивача серії НОМЕР_1 , видана 26.01.2003, де останній запис датований 11.12.2020, натомість вкладення до трудової книжки заповнено російською мовою, без підпису власника трудової книжки та початок періоду заповнення - 10.12.2008, а долучені до матеріалів позову відомості про стан індивідуального особового рахунку свідчать про сплату внесків до Пенсійного фонду російської федерації вибірково.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серії 12 ААВ № 752992 позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи «загальне захворювання» з 20.10.2022 (а.с.8).

ОСОБА_1 14.12.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (а.с.52, 23), яка була скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській по принципу екстериторіальності для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від №52 від 18.12.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 9 років, встановленого статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Згідно з вказаним рішенням вік заявника на дату звернення 41 рік 6 місяців 8 днів, стаж становить 2 роки 8 місяців 21 день. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу, серед іншого, не враховано спірний страховий стаж, набутий на підприємствах, що розташовані на території рф: з 15.11.2004 по 24.12.2007, з 10.12.2008 по 22.11.2009, з 01.02.2010 по 18.08.2010, з 15.01.2011 по 12.11.2012, з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020, оскільки рф з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с.7).

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, робота позивача на підприємствах, що розташовані на території рф у спірний період підтверджується записами у трудовій книжці, виплату позивачу заробітку, що враховується при нарахуванні пенсії за періоди робіт в ТОВ «ИНК-Сервис» з 25.04.2013 по 11.06.2020 підтверджується довідкою ТОВ «ИНК-Сервис» від 06.10.2021 № 1460/20 (а.с.35), а страховий стаж за спірні періоди відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи №136-943-38487, відповідно до яких було сплачено страхові внески до Пенсійного Фонду РФ (а.с.26, 28).

Таким чином, з врахуванням спірних періодів роботи суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на призначення з 14.12.2023 пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності № 52 від 18.12.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки, згідно з ч. 5. ст. 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV з 14.12.2023 - з дня звернення за пенсією, та зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди робіт на території рф.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач працював на підприємствах, що розташовані на території рф: з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок (а.с.9-25).

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У відповідності до статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

Як вбачається зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності № 52 від 18.12.2023 основною підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи слугувало те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР до 31 грудня 1991 року.

Разом з тим, одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992).

Статтею 1, 5 Угоди від 13.03.1992 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Відповідно статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Кабінет Міністрів України 29.11.2022 прийняв постанову «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Згідно пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

На час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах, вказані вище Угоди були чинними для України, відтак підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 про періоди роботи позивача з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ "Буринженеринг" на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок є чіткими, послідовними та не містять виправлень, довідка ТОВ «ИНК-Сервис» від 06.10.2021 № 1460/20 підписана директором та підтверджує виплату позивачу заробітку, що враховується при нарахуванні пенсії за періоди робіт в ТОВ «ИНК-Сервис» з 25.04.2013 по 11.06.2020, а відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи №136-943-38487 свідчать про сплату за спірні періоди страхових внесків до Пенсійного Фонду рф. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на сплату внесків до Пенсійного фонду російської федерації вибірково, а також на те, що трудова книжка Позивача серії НОМЕР_1 , видана 26.01.2003, де останній запис датований 11.12.2020, натомість вкладення до трудової книжки заповнено російською мовою, без підпису власника трудової книжки та початок періоду заповнення - 10.12.2008, оскільки на останньому аркуші виписки трудової книжки (а.с.67 зворот) зазначена така ж серія і номер, як і на першому аркуші НОМЕР_1 .

Наведене дає підстави для спростування доводів апелянта про те, що відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивача з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок та відповідно, що його страховий стаж становить менше 9 років, який відповідно до вимог ст.32 Закону №1058-IV надає право особам, яким установлено інвалідність, на пенсію по інвалідності.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності № 52 від 18.12.2023 є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, з практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При цьому, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Правову позицію щодо вирішення питання призначення пенсії висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

З врахуванням викладеного, оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності №52 від 18.12.2023 визнано протиправним та скасовано, колегія суддів, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, приходить до висновку про необхідність покладення на орган пенсійного фонду обов`язок не призначити, а повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок.

При цьому, відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності за його заявою від 14.12.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №52 від 18.12.2023, зі змісту такого вбачається, що на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує, а тому дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував це питання.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок. В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 300/1044/24 в частині покладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди робіт на території РФ: з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з 14.12.2023 скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2023 про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.11.2004 по 24.12.2007 в ТОВ «Шаимская нефтесервисная компания» на посаді помічник бурильника; з 10.12.2008 по 22.11.2009 в ТОВ «ЗапСиббурнефть» на посаді помічник бурильника; з 01.02.2010 по 18.08.2010 в ТОВ «Буринженеринг» на посаді помічник бурильника; з 15.01.2011 по 12.11.2012 в ВАТ «Корпорация «Севергазсервис» на посаді дизеліст-машиніст; з 25.04.2013 по 07.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014, з 29.09.2014 по 02.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 07.06.2017 по 19.04.2018, з 23.05.2018 по 19.04.2019, з 29.05.2019 по 11.06.2020 - в ТОВ «ИНК-Сервис» на посадах дизеліст-машиніст, машиніст бурових установок.

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 300/1044/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк