Справа № 707/2719/24
Суддя: Морозов В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

за участі: секретаря судового засідання Швидкої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати постанову серії ЕГА №15650910 від 25.09.2024 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції () за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., всього 10605,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 , вказує, що постановою інспектора 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області серія ЕГА 1565090 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. за ч. 1 ст.178 КУпАП за те, що 24.09.2024 о 23 год 23 хв. він знаходився поблизу магазину «АТБ» за адресою м. Черкаси, вул. Пацаєва. буд. 8 у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) та мав розстебнуту ширинку, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

Позивач, отримавши та ознайомившись із зазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення, вважає останню прийнятою всупереч діючого законодавства України та без зазначення відповідних доказів в обґрунтування правопорушення.

В обґрунтування підстав для скасування постанови ЕГА №1565090 від 25.09.2024, позивач зазначає наступне.

Так, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відповідач зазначає, що позивачем порушено ч.1 ст. 178 КУпАП.

Ч.1 ст. 178 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на позлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Позивач зазначає, що він дійсно був неподалік магазину АТБ в м. Черкаси по вул. Пацаєва 8, перебував з товаришем з яким спілкувались, алкогольні напої не вживали. Коли підійшли поліцейські, останні відмовились від надання своїх службових посвідчень в грубій формі. Позивач знаючи свої Конституційні права на цьому наполягав, однак, поліцейські застосували грубу фізичну силу до позивача, безпідставно, щоб виправдати свої незаконні дії, а саме застосування фізичної сили до позивача уже у відділенні поліції написали протокол затримання та протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 08.10.2024 року провадження у справі відкрито та праву призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 01 листопада 2024 року.

31.10.2024 року, у межах строку, встановленого судом, представником відповідача Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції М.Трохименко подано до суду відзив на позовну заяву, разом з доказами направлення його копії позивачу, у якому остання заявлені позовні вимоги не визнала та просила суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначила, що 24.09.2024 року близько 23 год. 23 хв. Інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 (далі - інспектор) ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час інспектор спільно з іншим поліцейським у складі екіпажу патрульної поліції, на підставі частини 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», підійшли до позивача, який разом зі своїми знайомими перебував в громадському місці, а саме сиділи на сходинках поруч із магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 .

Позивач перебував у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Інспектор проінформував позивача, що перебування у п`яному вигляді в громадському місці є адміністративним правопорушенням, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Надалі, інспектор згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» оголосив законні вимоги щодо пред`явлення документів.

Позивач протягом тривалого часу відмовлявся пред`являти документи, що посвідчують його особу, тому, з метою встановлення його особи, в порядку передбаченому ст.ст. 259, 261 КУпАП, його було затримано та доставлено до районного відділу поліції. Після встановлення особи позивача, інспектор, згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП (02 год. 25.хв. відеозапису № С1ір-0).

Розглянувши справу, інспектор з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕГА №1565090 за ч. 1 ст. 178 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) грн.

Надалі інспектор згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, від отримання копії якої позивач відмовився.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Оскільки позивач був не згоден із правопорушенням та відмовився отримувати копію постанови (02 год. 29.хв. відеозапису № Clip-0), то, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, інспектор склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №206368 від 25.09.2024 за ч. 1 ст. 178 КУпАП, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ознайомившись з позовом, відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти позову з наступних підстав:

По-перше у позовній заяві позивач вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП в діях позивача.

Чинним законодавством не передбачено обов`язковий огляд на стан сп`яніння при розгляді справи за ч.1 ст.178 КУпАП, оскільки особі в такому випадку інкримінується не стан сп`яніння, а п`яний вигляд, який характеризується ознаками зокрема алкогольного сп`яніння, поведінкою особи і т.п.

По-друге однією з позовних вимог представника позивача є закриття провадження у справі.

Представник відповідача вважає, що судом не може бути задоволена дана вимога, адже суд першої інстанції не може вирішувати дане питання як адміністративний суд, при цьому представник відповідача посилається на судову практику.

Також, у відзиві представник відповідача не погоджується з заявленою вимогою позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, оскільки на її думку вони є неспівмірними зі складністю та значенням справи та на її думку позивачем не надано суду жодних документальних підтверджень фактичного понесення витрат на правову допомогу.

01.11.2024 року судове засідання у справі відкладено до 21.11.2024 року для надання позивачу часу для надання відповіді на відзив.

Станом на 21.11.2024 року відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.

Враховуючи, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а в матеріалах справи достатньо даних про їхні права та взаємовідносини, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинв адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 1565090 від 25.09.2024 року, яку винесено інспектором 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Черкаській області Тригубом В.В., вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24.09.2024 року о 23 годині 23 хвилин знаходився поблизу магазину АТБ по вул. Пацаєва 8 у м. Черкаси у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) та мав розстебнуту ширинку, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

Правомірність та обґрунтованість даної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

До позовної заяви позивачем долучено копію довідки від 26.09.2024 року № 86, яку видано КНП Третя Черкаська міська лікарня ШМД, з якої вбачається, що 25.09.2024 року о 02 годині 40 хвилин ОСОБА_1 звернувся до травматологічного пункту та йому було встановлено діагноз розтягнення та перенапруження зв`язок 1-го пальця правої кисті.

Згідно копії рапорту старшого інспектора БПП УПП у Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 від 26.09.2024 року, 24.09.2024 року о 23 годині 23 хвилини у складі екіпажу АГАТ 106 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) отримали виклик Адмінправопорушення АДРЕСА_1 .

Прибувши, виявлено громадянина, який перебував у п`яному вигляді, чим ображав людську гідність та громадську мораль, який під час спілкування з поліцейським не представився, документи не пред`явив, неодноразово попереджався про затримання у разі непред`явлення документів. Для встановлення особи та для проведення розгляду справи громадянина було затримано, до цього громадянина застосовано фізичну силу, а саме загиб руки за спину та кайданки. У подальшому було доставлено до ЧРУП, де у приміщенні районного управління громадянин відмовився надавати свої дані, так як на час перебування у приміщенні поліції була комендантська година на вулиці було виявлено лише два громадянина, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також велась безперервна відео-фіксація на бодікамеру № 472494, 472915. Було проведено особистий огляд, у ході якого виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який належав затриманому. У подальшому на громадянина ОСОБА_1 було складено постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а також протокол про адміністративне затримання серії АА № 156919 від 25.09.2024 року.

Згідно копії протоколу про адміністративне затримання серії АА № 156919 від 25.09.2024 року, 24.09.2024 року о 23год. 23 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, для встановлення особи та розгляду справи про адміністративне правопорушення затримано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від підпису у протоколі затримання ОСОБА_1 відмовився.

Диспозиція ч.1 ст.178 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Поняття громадського місця визначено в ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Не відносяться до громадських місць, де громадський порядок може бути порушений: житло (приватні будинки, квартири, місця загального користування в багатоповерхівках), виробничі приміщення, приміщення закритого типу тощо.

Діями, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 178 КУпАП, настає у випадку не тільки з огляду на факт знаходження особи в громадських місцях у п`яному вигляді, а коли особа, яка перебуває у такому стані, своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображає людську гідність і громадську мораль.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача разом з відзивом надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

На даному відеозаписі зафіксовано процес спілкування працівників поліції з позивачем, дійсно з відеозапису вбачається, що блискавка на штанях у позивача розстебнута, проте, з даного відеозапису не вбачається перебування позивача у п`яному вигляді, позивач не вчиняє ніяких дій, які б ображали людську гідність і громадську мораль.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, адже п`яний вигляд особи є наслідком стану алкогольного сп`яніння, оскільки цей факт не був зафіксований ані показами свідків, не було проведено медичного освідування, та не вказано в чому виразилась поведінка ОСОБА_1 , яка образила людську гідність і громадську мораль. Факт того, що блискавка на штанях позивача була розстебнута не свідчить про перебування позивача у п`яному вигляді.

Таким чином, у даному випадку викладені в оскаржуваній постанові обставини, які ставляться у провину ОСОБА_1 не відповідають в повній мірі диспозиції інкримінованої статті, а тому дії ОСОБА_1 не містять необхідних ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості перевірити, чи була наявна подія вказаного у протоколі адміністративного правопорушення та чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст.73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, що не знайшло свого підтвердження і в доданих до відзиву доказах, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинено інкриміноване йому правопорушення.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що з відео-запису з бодікамери працівнка поліції встановити наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення не вбачається можливим, доводів позивача не спростовано належними та допустимими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача - закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України, встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 25092410 від 25.09.2024 року, який укладено позивачем з директором ТОВ Правова допомога 24/7, ОСОБА_6 (номер свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1650 від 30.09.2015 (Рада адвокатів Харківської області) та ОСОБА_1 відповідно до п. 3.1 якого розмір оплати за виконання з юридичних послуг/правової допомоги становить 10000,00 грн. та квитанцію від 25.09.2024 року про сплату Центру правової допомоги 10000,00 грн. за надані юридичні послуги. Також, позивачем надано копію акту приймання-передачі наданих послуг № 25092410 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 25092410 від 28.09.2024 року, вартість послуг виконавця за договором складає 10000,00 гривень, при цьому надано послуги: ознайомлення з матеріалами справи та підготовка позовної заяви.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ОСОБА_1 послуг адвоката ТОВ Правова допомога 24/7 та понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 5000,00 грн. розмірі, що є співмірним зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА №15650910 від 25.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП- закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження вул. Федора Ернста 3 м. Київ 03048, Код ).

Суддя: В. В. Морозов