Справа № 160/29194/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування постанови,-
07.11.2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій просить:
На думку позивача, вказане свідчить про явну протиправність винесення спірної постанови, так як позивач жодних порушень трудового законодавства не допускав.
Разом з тим, позивач звертає увагу і на процедурних порушеннях відповідачем при винесенні спірної постанови в частині порядку повідомлення позивача про дату розгляду справи у строки, визначені п. 6 Порядку №509, а саме: відсутні докази проінформованості позивача не пізніше, ніж за п`ять днів до дати розгляду справи.
Ухвалою від 09.11.2023 ркоу прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
06.12.2023 року представником відповідача подано клопотання про долучення до суду відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог. Так, оскаржувана постанова про накладення штрафу є законною та обґрунтованою, складена на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
15.12.2023 року відповідачем подані заперечення по справі. Відповідач вказав, що фактична перевірка проводилась в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 . Продавець ОСОБА_6 в копії Опису наявної готівки на місці проведення розрахунків зазначена, як матеріально-відповідальна особа, продавець ОСОБА_5 в своїх поясненнях пояснює про продаж шампанського «Асті», однак, вид економічної діяльності КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) зазначений тільки у ФОП ОСОБА_1
22.12.2023 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, зазначену у позовній заяві, а також викладено заперечення щодо аргументів відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 02.08.2007 року. Номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2 232 000 0000 004821.
Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області №3830-п від 15.08.2023 року наказано провести з 17.08.2023 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період діяльності, згідно зі ст. 102 ПК України, тривалістю не більше 10 діб.
Відповідно до Акту фактичної перевірки №2956/04-06-07-08-РТО/262600475 від 25.08.2023 року встановлено порушення зокрема ст. 20, 21, 22, 23, 24 КЗпП України.
Зі змісту спірної Постанови встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 21.08.2023 року по 24.08.2023 року проведено перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Під час проведення фактичної перевірки виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи двох осіб без укладення трудового договору (контракту) та без повідомлення органів ДПС про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (продавець), які проводили розрахункові операції з продажу товару за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені факти свідчать про порушення вимог частини 1 ст. 21 КЗпП України та ч. 4 ст. 24 КЗпП України.
Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідач, Південно-Східне міжрегіональне управління Держпраці, є суб`єктом владних повноважень - територіальним органом Державної служби України з питань праці, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Абзацом 2 ч. 2 статті 265 КЗпП України регламентовано, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за вказаною статтею настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.
Дефініція трудового договору зазначена у ч. 1 ст. 21 КЗпП України як угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.
При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок № 509).
Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Згідно із п. 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Так, вищезазначеними нормами передбачено обов`язок відповідача повідомити позивача про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку.
Позивач вказав, що його не було повідомлено про розгляд справи за п`ять днів до дату розгляду справи.
Тож, відповідачем дотримано приписи законодавства щодо повідомлення позивача про отримання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 Порядку №509.
Щодо безпосередньо виявлених порушень, які стали підставою для накладення штрафу на позивача у спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України).
Як підтверджено матеріалами справи, ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 21.08.2023 року по 24.08.2023 року проведено перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Під час проведення фактичної перевірки виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи двох осіб без укладення трудового договору (контракту) та без повідомлення органів ДПС про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (продавець), які проводили розрахункові операції з продажу товару за адресою: АДРЕСА_1 .
У запереченнях від 18.12.2023 року відповідач вказав, що згідно ЄДРЮОФОП у видах діяльності ФОП ОСОБА_1 зазначено КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний), та КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Продавець ОСОБА_6 в копії Опису наявної готівки на місці проведення розрахунків зазначена, як матеріально- відповідальна особа, продавець ОСОБА_5 в своїх поясненнях пояснює про продаж шампанського «Асті», однак, вид економічної діяльності КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) зазначений тільки у ФОП ОСОБА_1 .
Вказані твердження не приймаються судом, так як є припущеннями, які не підтверджені доказами.
З приводу суті виявлених порушень суд зазначає таке.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності судом встановлено наступне: об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності (1/2) ОСОБА_1 .
При цьому, позивачем як орендодавцем укладено договір оренди приміщення №1/2023 з ФОП ОСОБА_4 , який долучено до матеріалів справи, та відповідно до п. 1.1 якого орендодавець здає, орендар приймає в тимчасове платне користування приміщення площею 10 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (магазин Харчі) з метою ведення статутної діяльності.
У матеріалах справи також наявний договір оренди №2-072015 від 01.07.2015 року, який укладений між ОСОБА_2 (власником 1/2 магазину як вказано позивачем) як орендодавцем та ФОП ОСОБА_3 як орендарем, за яким орендодавець передає орендарю, а орендар отримує від орендодавця у платне, тимчасове користування наступне майно: торгівельні та підсобні зали, які знаходяться в АДРЕСА_2 . Загальна площа об`єкту становить 47,90 м2: 40.2 м2 торгівельні зали, 7,7 м2 підсобні приміщення.
Позивачем до матеріалів справи долучено також трудовий договір №1 від 19.01.2017 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та трудовий договір №1 від 30.06.2013 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Тож, така підстава як фактичний допуск позивачем осіб без оформлення трудового договору (контракту), про що вказано відповідачем у спірній постанові, є безпідставною, оскільки дані особи уклали трудові договори з ФОПами, які орендують приміщення у позивача як власника 1/2 приміщення, та у іншого власника 1/2 магазину ОСОБА_2 .
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідачем жодним належним чином не доведено, що позивачем допущено до виконання трудових обов`язків неоформлених працівників, а тому спірна постанова є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 1340 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко