Справа № 140/8174/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/8174/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.11.1988 по 05.07.1999 згідно довідки № 21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024 та призначити пенсію за віком з дня звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.02.2024 звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так як досягла відповідного пенсійного віку для призначення пенсії (63 роки). Однак, ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 14.02.2024 №55 відмовило у призначенні пенсії по віку в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку згідно довідки №21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024, оскільки довідка потребує перевірки, так як у ній зазначено, що накази відсутні, а особові рахунки наявні по 1992 рік включно.

Позивач вважає, що у неї достатньо страхового стажу для призначення пенсії, а відповідач безпідставно не враховує періоди її роботи з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку, який підтверджується записами трудової книжки, які виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі містять інформацію про період роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, затверджені підписом відповідальної особи та печаткою. Записи не містять жодних виправлень.

Тобто, за спірний період в трудовій книжці наявні всі необхідні відомості для зарахування його до загального стажу роботи.

При цьому зазначає, що тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які зазначені у довідках, трудовій книжці, не може покладатись на особу, а є обов`язком ПФУ який наділений відповідними повноваженнями, згідно Порядку №22-1 на витребування додаткових документів для перевірки відомостей зазначених у них. Враховуючи наведене вище вважає, що до страхового стажу роботи підлягає зарахуванню вказаний у трудовій книжці спірний період роботи, що в сукупності є достатнім для призначення та виплати пенсії. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі; її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що позивачу правомірно було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи, оскільки в довідці № 21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024, виданій філією Волинської обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» вказано, що накази відсутні, а особові рахунки наявні по 1992 рік.

Звертає увагу, що позивачу до страхового стажу було частково зараховано період з 16.07.1992 по 15.07.1995, як догляд ОСОБА_1 за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на викладене вище, загальний страховий стаж позивача, за наслідками розгляду поданих документів, склав 17 років 09 місяців 23 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за віком..

Щодо позовних вимог в частині призначення пенсії, то вказує, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим. З врахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.02.2024 звернулася із заявою до ГУ УПФ у Волинській області про призначення пенсії (а.с. 33-34).

14.05.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення №55 про відмову у призначенні пенсії по віку. У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 63 роки. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) становить від 20 до 30 років. Страховий стаж позивача становить 17 років 09 місяців 23 дні. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку згідно довідки №21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024, оскільки довідка потребує перевірки, так як у ній зазначено, що накази відсутні, а особові рахунки наявні по 1992 рік включно (а.с.15, 31).

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Тобто першочерговим документом за яким здійснюється обрахунок страхового стажу є трудова книжка особи.

Судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з

з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку згідно довідки №21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024, оскільки довідка потребує перевірки, так як у ній зазначено, що накази відсутні, а особові рахунки наявні по 1992 рік включно

При цьому в оскаржуваному рішенні взагалі не надано оцінки записам про періоди роботи позивача в зазначений період, які наявні в трудовій книжці.

Судом досліджено копію трудової книжки, оформлену на ОСОБА_1 , так, розділ Відомості про роботу містить записи щодо її трудової діяльності у спірний період: Іваничівському відділенні Ощадбанку з 11.11.1988 по 05.07.1999 на різних посадах (записи №№ 14 -19).

Записи про прийняття та звільнення з роботи містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, а також завірені підписом відповідальної особи.

Вказані записи викладені в хронологічному порядку, є чіткими та без будь-яких виправлень та скріплені однією печаткою, під записом про звільнення.

Слід зазначити, що довідкою №21/1.1.02-06/10601/2024 від 30.01.2024 додатково підтверджено автентичність записів у трудовій книжці ОСОБА_1 про її роботу у банку та період її роботи.

Відповідачем в оспорюваному рішенні надано оцінку довідці від 30.01.2024, яка за наявності трудової книжки та записів у ній, за змістом нормативних актів є лише додатковим документом, які підтверджують чи спростовують дані трудової книжки та не є визначальними для обрахунку страхового стажу.

Мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, вказані у рішенні, суд оцінює критично, оскільки посилання у довідці на відсутність наказів про прийом та звільнення з роботи та наявності особових рахунків про нараховану заробітну плату за вищевказаних обставин не є підставою для відмови в зарахуванні періодів роботи особи до її страхового стажу.

При цьому суд зазначає, що за усталеною практикою розгляду пенсійних спорів, сформованою Верховним Судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації (як-от, неповне зазначення відомостей про особу, перекручення даних про особу чи неправильне написання відомостей про особу) не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки позивача, а також зазначення відомостей про особу в архівних довідках, що не відповідає паспортним даним, при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

Також перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 за таких обставин, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується ІНФОРМАЦІЯ_2.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність певних дефектів при заповненні трудової книжки не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірні періоди.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу за спірний період записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Разом з тим, суд констатує, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення взагалі було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії наявного у трудовій книжці.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Відтак, період роботи позивача з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку повинен бути зарахований до її страхового стажу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ у Волинській області протиправно не зараховано зазначений період до страхового стажу позивача, а тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.02.2024 № 55 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Що стосується періодів роботи, що підлягають зарахуванню, то суд вказує на наступне.

Позивач у позовній заяві стверджує, що до страхового стажу має бути зарахований період її роботи з 11.11.1988 по 05.07.1999 в Іваничівському відділені Ощадбанку.

Однак, суд зазначає, що як вбачається із розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 відповідачем до її страхового стажу було зараховано період догляду за дитиною до 3 років з 16.07.1992 по 15.07.1995 (а.с.32)

Тому, враховуючи вищевказане, зарахуванню до страхового стажу позивача повинні бути зараховано періоди роботи з 11.11.1988 по 15.07.1992 та з 16.07.1995 по 05.07.1999 в Іваничівському відділенні Ощадбанку, а не з 11.11.1988 по 05.07.1999 як зазначала позивач.

Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, з врахуванням спірного періоду роботи з дня звернення, суд зазначає наступне.

За нормами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 роки, за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнула віку 63 років та набуде право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу від 20 до 30 років.

Як слідує з рішення про відмову в призначенні пенсії, страховий стаж позивача на час звернення за призначенням пенсії складає 17 років 09 місяців 23 дні (а.с. 33).

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягає спірний період (понад 7 років).

За приписами частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком 07.02.2024, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), то пенсія останній підлягає призначенню саме з 07.02.2024.

Відтак, виходячи із наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскільки позивач досягла пенсійного віку та за умови зарахування періоду роботи з 11.11.1988 по 15.07.1992 та з 16.07.1995 по 05.07.1999 в Іваничівському відділенні Ощадбанку у неї наявний достатній страховий стаж роботи, тому вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, з 07.02.2024.

Отже з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 14.02.2024 №55 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 11.11.1988 по 15.07.1992 та з 16.07.1995 по 05.07.1999 в Іваничівському відділенні Ощадбанку та призначити і виплачувати пенсію по віку відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 07.02.2024.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, і яке стало підставою для звернення до суду із цим позовом, та часткового задоволення позову необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 грн, сплачений згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 7 від 30.07.2023 (а.с. 6).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.02.2024 №55 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 11.11.1988 по 15.07.1992 та з 16.07.1995 по 05.07.1999 в Іваничівському відділенні Ощадбанку та призначити і виплачувати пенсію по віку відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 07.02.2024.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 6, ідентифікаційний номер 13358826).

Суддя Р.С. Денисюк