Справа № 500/1054/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1054/24 пров. № А/857/13707/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року (головуючий суддя: Подлісна І.М., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 26.02.2024 звернувся до суду з позовом, в якому, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 97 від 18.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 11 січня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як батькові, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку і в подальшому до 16 років. За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області, який у своєму рішенні № 97 від 18.01.2024 зазначив, що страховий стаж позивача складає 26 років 06 місяців 06 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, але оскільки мати дитини з інвалідністю вже отримує пенсію по інвалідності, скористатись правом на дострокову пенсію, як батькові особи з інвалідністю, підстави відсутні, а тому в призначенні дострокової пенсії було відмовлено. З рішенням про відмову в призначенні пенсії позивач не погоджується, вважає його протиправним.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 97 від 18.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.12.2023 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн 20 копійок, відповідно до квитанції від 22.02.2024.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що ОСОБА_2 (мати ОСОБА_3 ) використала право на призначення пенсії до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Таким чином, право на пенсію батька - ОСОБА_1 , яким здійснювалось виховання дитини-інваліда відсутнє.

Позивач, 11.07.2024 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55 річного віку, 11 січня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закону № 1058-IV), як батько, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку і в подальшому до 16 років.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області, який у своєму рішенні № 97 від 18.01.2024 (супровідний лист № 1900-0206-8/3572 від 22.01.2024) зазначив, що страховий стаж позивача складає 26 років 06 місяців 06 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, але оскільки мати дитини з інвалідністю вже отримує пенсію по інвалідності, скористатись правом на дострокову пенсію, як батькові особи з інвалідністю, підстави відсутні, а тому у призначенні дострокової пенсії було відмовлено.

Згідно матеріалів справи, у позивача в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

ОСОБА_3 , 07 листопада 2023 року у віці 16 років помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 10 листопада 2023 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ОСОБА_3 був визнаний дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку від народження з вродженою вадою головного мозку підтверджується довідкою Бучацької центральної амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 1044 від 22.06.2023, висновком ЛКК № 66 від 15.07.2017.

Позивач виховував дитину з інвалідністю і отримував відповідну допомогу, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 виданим 27.10.2022 управлінням соціального захисту населення Чортківської райдержадміністрації та довідкою про отримання допомоги № 1507 від 28.12.2023, відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 27.12.2023.

Позивач, 12.02.2014 змінив прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_4 , виданим 12.02.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №97 від 18.01.2024 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на призначення пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю, оскільки матір`ю дитини з інвалідністю не було використано можливості призначення дострокової пенсії за віком з підстав виховання нею особи з інвалідністю з дитинства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Стаття 115 Закону № 1058-IV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Системний аналіз наведеної вище норми надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV визначає спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглянута Головного управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області, який у своєму рішенні № 97 від 18.01.2024 зазначив, що страховий стаж позивача складає 26 років 06 місяців 06 днів, вік 55 рік 1 місяця 4 дні. Однак, оскільки мати дитини з інвалідністю вже отримує пенсію по інвалідності, скористатись правом на дострокову пенсію, як батькові особи з інвалідністю, підстави відсутні, а тому у призначенні дострокової пенсії було відмовлено.

Тобто, єдиною підставою для відмови у призначенні спірної пенсії була та обставина, що мати дитини з інвалідністю ( ОСОБА_2 ) уже отримує пенсію по інвалідності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає протиправними такі мотиви відмови у призначенні пенсії, оскільки допустимість реалізації права позивача на призначення дострокової пенсії у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, не може ставитися у залежність від реалізації матір`ю дитини з інвалідністю ( ОСОБА_2 ) свого права на призначення пенсії за інвалідністю, передбаченого іншими нормами законодавства, зокрема ст. 30 Закону № 1058-IV.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач досягнув 55 років та у нього наявний страховий стаж, що складає 26 років 06 місяців 06 днів, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, як батько який здійснював виховання дитини з інвалідністю, оскільки матір`ю ( ОСОБА_2 ) дитини з інвалідністю ( ОСОБА_3 ) не було використано можливості призначення дострокової пенсії за віком з підстав виховання нею особи з інвалідністю з дитинства.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 500/1054/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін