Справа № 646/10203/24
Суддя: Барабанова В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/646/49/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

при секретарі судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши в приміщенні суду м. Харкові у відкритому судовому засіданні адміністративний позов представника ОСОБА_1 , адвоката Шапошнікова Ігора Євгенійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Шапошніков І.Є. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просив: скасувати постанову №486 від 15.05.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладання штрафу у сумі 5100,00 грн.; провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити;стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,неправомірно стягнутий штраф у сумі 10200 грн., загальний збір мінімальних виконавчих витрат у сумі 303 грн., та сплачений скаржником судовий збір у сумі 605,60 грн. за подання скарги.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.08.2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що відносно нього державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №75345984 від 19.06.2024 року за заявою ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення за постановою №486 від 15.05.2024 штрафу у сумі 10200,00 грн.

Як зазначає ОСОБА_1 , будь-яких противоправних дій, пов`язаних з адміністративними правопорушеннями, він на території Чернівецької області не вчиняв, відповідних протоколів уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно нього не складалось, та з вказаними документами його посадові особи зазначеного органу не ознайомлювали.

Оскільки ОСОБА_1 будь яким чином не був обізнаний щодо складання відносно нього співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, винесення постанови №486 від 15.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду відносно нього адміністративної справи, позивач звернувся про надання йому правничої допомоги з зазначеного питання, відповідно до раніш укладеного договору про надання правової допомоги від 29.06.2024, укладеного між адвокатом Шапошніковим І.Є. та ОСОБА_1 , та видано ордер №1195436 від 06.08.2024 на представництво його інтересів у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Щодо обставин поважності причин пропущення строків оскарження постанови №486 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

06.08.2024 року з мобільного застосунку «Дія», розробленого Міністерством цифрової трансформації України, він дізнався про відкрите відносно нього виконавче державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №75345984 за заявою ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення за постановою №486 від 15.05.2024 штрафу у сумі 10200,00 грн., та інших виконавчих витрат.

Оскілки в період з 16.06.2024 по 06.08.2024 ОСОБА_1 не користувався належним йому мобільним телефоном, із встановленим на ньому застосунком «Дія», не був ознайомлений з відкритим виконавчим провадженням за заявою ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому у встановлений строк не мав можливості оскаржити у суді відповідне рішення, оскілки зазначений мобільний телефон був пошкоджений та знаходився у ремонті.

Таким чином, 07.08.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 представник Скаржника звернувся з адвокатським запитом, про надання у повному обсязі копій документів, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання на нього штрафу.

Відповідно до рекомендованого повідомлення, про вручення поштового відправлення №892, адвокатський запит було отримано ІНФОРМАЦІЯ_6 18.08.2024, а представником скаржника зазначене повідомлення з відповідними відмітками було отримано 27.08.2024 у поштовому відділенні №6245927.

03.09.2024 у поштовому відділенні №6245927 представником скаржника отримано лист від ІНФОРМАЦІЯ_5 з відповіддю на адвокатський запит.

Так, за результатами розгляду адвокатського запиту від 07.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 , надана відповідь від 19.08.2024 за вих. №4464, до якої частково додані копії документів, а саме:протокол №486 від 08.05.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, складений офіцером 1-говідділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 ;рапорт офіцера відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , щодо доставлення о 10:00 год. 08.05.2024 ОСОБА_1 із поста Атаки, Дністровського р-ну Чернівецької області до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою направлення на медичне обстеження до ВЛК, та його відмови від проходження відповідного медичного обстеження;направлення №608 від 08.05.2024 на медичний огляд ВЛК з метою встановлення придатності ОСОБА_1 до військової служби;акт від 08.05.2024 відмови ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження ВЛК, складений офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 ; акт від 08.05.2024 відмови ОСОБА_1 від підписання та отримання примірника протоколу, складений офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 ; постанова №486 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладання на останнього штрафу у сумі 5100 грн.;повідомлення №2383 від 20.05.2024 ОСОБА_1 про відбутий 15.05.2024 року розгляд відносно нього адміністративної справи за ч.2 ст.210-1 КУпАП, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_5 .

Будь-яких інших документів, на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_7 на адвокатський запит від 07.08.2024 не надано.

ОСОБА_1 , ознайомившись з відповіддю №4464 від 19.08.2024 та наданими ІНФОРМАЦІЯ_6 документами, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, тільки 03.09.2024 року дізнався про винесену відносно нього Постанову №486 від 15.05.2024 та накладання на нього штрафу у сумі 5100 грн за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, якого скаржник не вчиняв, та відповідно відмов від проходження ВЛК не заявляв.

Таким чином, скаржник вважає що строк оскарження дій суб`єкта власних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , починається з моменту коли йому стало відомо про його порушене право, тобто починаючи з 03.09.2024.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що постанова №486 від 15.05.2024 та відповідний протокол№486 від 08.05.2024 не відображають дійсних обставин справи та події, винесені з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо їх змісту, процедури складення, є незаконними, а тому вказана Постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Скаржник ОСОБА_6 не згоден із складеним відносно нього протоколом №486 від 08.05.2024 та відповідною постановою №486 від 15.05.2024, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2ст.210-1 КУпАП, вважає вказанупостанову незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв, постанова складена з порушенням діючого законодавства, безпідставно, і порушує його законні права та інтереси.

Скаржник вважає, що дії посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення Постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, є протиправними та незаконними.

При доставленні співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 до адміністративної будівлі вказаного РТЦК, він надав свій паспорт, необхідні військово-облікові документи та повідомив, що зареєстрований та фактично проживає у м. Харкові, знаходиться на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , пройшов відповідний медичний огляд лікарями військово-лікарської комісії, був визнаний придатним до військової служби, у зв`язку з чим 04.02.2020 йому видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 військовозобов`язаного та визначена дата повторного медичного пересвідчення 01.2025.

Таким чином, подальші вимоги співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо наполягання необхідності позачергового проходження медичного огляду ОСОБА_1 у лікарів ВЛК КНП Хотинська багатопрофільна лікарня, є безпідставними та противоправними.

Скаржник також заперечує, що він нібито відмовлявся від проходження медичного огляду ВЛК, відповідно до направлення №608 від 08.05.2024 з метою встановлення придатності ОСОБА_1 до військової служби, виданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_7 , оскільки у супроводі співробітників зазначеного ТЦК прибув на медичний огляд до ВЛК, а потім добровільно пройшов медичний огляд 08.05.2024 у лікарів ВЛК.

Відповідно до вказаного вище направлення, 08.05.2024 ОСОБА_1 , починаючи з 11:30 год. до 16:45 год. почав проходити медичні обстеження у лікарів КНП Хотинська багатопрофільна лікарня, розташованій за адресою: м. Хотін, вул. Хмельницького Богдана, 4, та закінчив медичний огляд о 09:25 год. 09.05.2024, що підтверджується відомостями з електронного реєстру «Helsi», в якому зафіксовано перебування ОСОБА_1 на медичному огляді призовників у терапевта, рентгенолога, дерматовенеролога, офтальмолога, стоматолога, хірурга, лікаря функціональної діагностики, отоларинолога, невролога та психіатра.

Однак, зі змісту протоколу №486 від 08.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, мотивуючи тим, що бажає проходити комісію за місцем свого проживання та перебування на військовому обліку. Зазначена обставина спростовується наданими позивачем доказами, що він 08.05.2024 добровільно пройшов медичний огляд у вказаних вище лікарів ВЛК.

Оскільки на адвокатський запит від 07.08.2024 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано доказів та відомостей з журналу обліку осіб про день та час доставлення ОСОБА_1 до вказаного РТЦК 08.05.2024, його фактичне знаходження в адміністративній будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , складання в цей день відносно нього протоколу о 10:00 год. про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, є сумнівною обставиною.

Крім того, згідно внесеним до протоколу №486 від 08.05.2024 відомостям, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але навмисно не вказана квартира АДРЕСА_4 в якій він мешкає. Саме за вказаною адресою місця реєстрації особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно бути надіслано письмове повідомлення №2383 від 20.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 про день та час розгляду адміністративної справи, тобто 15.05.2024, але ОСОБА_1 з зазначених обставин не отримав відповідного повідомлення та доданої до неї постанови №486 від 15.05.2024, яку мав право оскаржити у встановлений законом 10 денний строк.

Відповідно до Наказу МО України №22 від 12.01.2024, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2024 р. за №74/41419, зазначено, що: «до матеріалів адміністративної справи долучається повідомлення про вручення поштового відправлення».

Оскільки підтвердження вручення поштового відправлення в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 відсутнє, зазначений факт вказує про фальсифікацію направлення останньому повідомлення №2383 від 20.05.2024 та доданої до нього постанови №486 від 15.05.2024, що в подальшому призвело до неможливості оскарження цієї постанови ОСОБА_1 у встановлений законом 10 денний строк, у зв`язку з чим слід вважати, що строки оскарження позивачем були пропущені з поважних причин.

Крім того, в протоколі №486 від 08.05.2024 не зазначено номер кабінету де нібито відбудеться такий розгляд справи, що вказує на ненадання повної інформації ОСОБА_1 про місце розгляду відносно нього адміністративної справи, що фактично також позбавило позивача права надати обґрунтовані пояснення, заявляти клопотання, надати відповідні докази, користуватися правовою допомогою тощо, якщо б він був належним чином повідомлений ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вказані доводи свідчать про те, що протокол та відповідна постанова №486 від 08.05.2024 відносно ОСОБА_1 складалась посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 за відсутністю скаржника, та фактично сфальсифіковані відносно останнього, оскільки в зазначеному протоколі відсутній підпис особи, якій було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст.. 268 КУпАП.

На підтвердження вказаних доводів слід зазначити, що складання актів від 08.05.2024 про відмову від проходження ОСОБА_1 обстеження ВЛК та його відмови від підписання та отримання другого примірника протоколу, посвідчені свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлеглими по службі ОСОБА_3 , тобто фактично упередженими та зацікавленими особами.

Окремої уваги потребує той факт, що протокол №486 від 08.05.2024 складено о 10:00 год., в той же час акти від 08.05.2024 про відмову від проходження ОСОБА_1 медичного огляду ВЛК та його відмови від підписання та отримання другого примірника протоколу, також складено о 10:00 год 08.05.2024, але в протоколі вказані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як особи, в присутності яких ОСОБА_1 нібито відмовився від надання особистих пояснень та підпису у зазначеному протоколі, коли в той же час, а саме о 10:00 год., ОСОБА_12 та ОСОБА_8 були задіяні як свідки при складанні двох інших актів відмови.

Співпадіння за часом складання вказаних 3-х різних процесуальних документів співробітником ІНФОРМАЦІЯ_5 ст. лейтенантом ОСОБА_3 , підтверджує факт фальсифікації цих документів, залучення ним підлеглих по службі осіб як свідків, одним із яких з останнім перебуває у родинних стосунках, що свідчить про особисту зацікавленість зазначеної посадової особи у створенні штучних доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, який скаржник не вчиняв.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення, визначеного ч. 2 ст.210-1 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім норм КУпАП, процедуру визначає «Інструкція зі складання ІНФОРМАЦІЯ_9 протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затверджена Наказом МОУ від 01.01.2024 року №3.

Уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_9 , якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (визначається наказом керівників відповідних ІНФОРМАЦІЯ_9 ) складає протокол у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі зазначаються:дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол;відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності;місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є);пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складаєпротокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол підписує уповноважена посадова особа, яка його склала, та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол можуть підписати також і ці особи.

Уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися зі складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження;оскаржити постанову по справі.

Посадові особи ТЦК мають дотримуватися процедури повідомлення осіб, які притягуються до відповідальності, інформувати про час та місце розгляду справи.

Отже, тільки за умови реального вчинення адміністративного правопорушення та дотримання ІНФОРМАЦІЯ_9 порядку притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, винесена постанова буде законною.

Порушення такого порядку є підставою для оскарження і скасування постанови про накладення штрафу.

Крім того, як передбачено ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КпАП України.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Разом з тим, ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим зміст постанови, що оскаржується, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки позивач надав докази проходження ним медичного огляду з 08.05.2024 з 11:30 год. до 16:45 год. у лікарів КНП Хотинській багатопрофільній лікарні, розташованій за адресою: м. Хотин, вул. Хмельницького Богдана, 4, та закінчив медичний огляд о 09:25 год. 09.05.2024, що підтверджується відповідними відомостями з електронного реєстру «Helsi» наданих скаржником.

Таким чином, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_5 незаконно розглянуто адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП за відсутністю останнього та без наявності в матеріалах справи, як доказу, зворотного поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, чим суттєво порушив права ОСОБА_1 , та позбавив його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Так, відповідно до ст.268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене та наведені підстави, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , будь-якої підготовки до розгляду справи не вчинялось, справа розглядалась за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, не були прийняті до уваги наявні у Скаржника докази для вирішення клопотання про їх долучення до матеріалів справи з метою з`ясування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, чим грубо порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

За наведених обставин скаржник вважає, що постанова №486 від 15.05.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладання на нього максимального розміру штрафу у сумі 5100 грн., який відповідно до постанови від 19.06.2024 про відкриття виконавчого провадження та Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, було подвоєно у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми штрафу, та стягнуто державним виконавцем з ОСОБА_1 у сумі 10200 грн., 1020 грн. як суму виконавчого збору, та 303 грн., як загальну суму мінімальних витрат, а разом 11523 грн., які відповідно до виписки банка списано з карткового рахунку ОСОБА_1 , слід вважати як винесену бездоказово, незаконно, в порушення прав Скаржника, а тому зазначена постанова має бути скасована.

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п.3 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящій орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Скаржник просить суд, вважати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду з позовом на рішення суб`єкта владних повноважень, та поновити строк оскарження постанови №486 від 15.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Просить суд прийняти до розгляду скаргу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

14.10.2024 до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_9 надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник посилався на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позову, наданого судом. На прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви. (стаття 170 КАС України).

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (стаття 46 КАС України).

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16- ц).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.(частина третя статті 48 КАС України).

Докази, які підтверджують, що саме відповідач, зазначений в позові є належним відповідачем, а не юридична особа - суб`єкт владних повноважень від імені якого діяв її співробітник (Відповідно до «Положення» про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя);у разі зазначення відповідачем суб`єкта владних повноважень слід зазначити юридичну особу, від імені якої діяла посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, слід зазначити повне найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції допустив неналежного відповідача.

Відповідно до п. 7) частини першої ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у даному випадку суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржувалися, а значить - і належним відповідачем у справі, є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З огляду на викладене, вважаю, що судом безпідставно встановлено відповідача у справі, що може призвести до невірного вирішення спору, а рішення суду не може бути реалізованим. Адже ІНФОРМАЦІЯ_10 не розглядав справу про вчинення адміністративного правопорушення громадянином ОСОБА_1 , не виносив постанову в адміністративному провадженні, а тому не може повторно розглядати зазначену справу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням вказаного аналізу законодавства та матеріалів справи, можна прийти до висновку про необхідність заміни належного відповідача.

У зв`язку з викладеним представник ІНФОРМАЦІЯ_1 просив замінити ІНФОРМАЦІЯ_10 , як неналежного відповідача на ІНФОРМАЦІЯ_11 , як належного відповідача. У задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити за безпідставністю.

В означену дату, також до суду надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому представник виклав такі заперечення проти позовної заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_7 не визнає позовних вимог громадянина ОСОБА_1 та заперечує проти них з наступних підстав:

У зв`язку з відкритою військовою агресією РФ проти України та початком термінової мобілізації до лав Збройних Сил України, гостро постало питання щодо належного проходження медичного огляду осіб, яких мобілізують для захисту територіальної цілісності України, їх прав та обов`язків, порядку та можливості оскарження рішень, які приймають військово-лікарські комісії щодо стану здоров`я військовослужбовців.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 69/2022(зі змінами), визначено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

На виконання вимог статті 1 вказаного Закону Міністерством оборони України наказом від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»(зі змінами). Відповідно до порядку визначеного в даному Положенні проводиться медичний огляд осіб, які призиваються або направляються для проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.

Згідно п.п. 3.1., 3.2 глави 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України №402 від 14.02.2008 «Про затвердження Положення про військову лікарську експертизу в Збройних Силах України» медичний огляду військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_9 або за місцем провадження медичної практики в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Тому, керуючись абз 3 п.п. І п. 27 «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року (зі змінами), ОСОБА_1 08.05.2024, пояснюючи тим, що бажає проходити його за місцем проживання.

Однак, в супереч вимог законодавства ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, що підтверджується актом відмови від 08.05.2024 року, пояснюючи тим, що бажає проходити його за місцем проживання.

Згідно абз.11 п.9 Постанови КМУ «Про внесення змін до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 07.04.2023 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки уповноважені здійснювати заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було роз`яснено про настання адміністративної відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Крім цього, звертаю увагу суду на те, що твердження позивача ОСОБА_1 про факт неповідомлення його про час і місце розгляду справи не відповідає дійсності. Так, вищезазначений громадянин під час складання протоколу в категоричній формі відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії, про що свідчать дані з протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, наголошую на тому факті, що протокол за фактом відмови від проходження ОСОБА_1 ВЛК складено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_12 близько 10.00 год. 08.05.2024 року станом на момент відмови ним від проходження ВЛК, що задокументовано та підтверджено самим позивачем у своїй позовній заяві.

ОСОБА_1 було усно ознайомлено зі змістом протоколу, доведено зміст ст.268 КУпАП та повідомлено про час та місце розгляду справи, однак позивач від надання письмових пояснень, отримання копії протоколу відмовився. На підтвердження даного факту складено акт відмови від підписання та отримання другого примірника протоколу від 08.05.2024 року.

Оскільки, позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення №486, свої права під час розгляду справи визначені ст. 268 КУпАП не реалізував, тому справа 15.10.2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_13 була розглянута без його присутності, пояснень, клопотань про відкладення справи від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило.

ОСОБА_13 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було роз`яснено про настання адміністративної відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Крім цього, звертаю увагу суду на те, що до позивача ОСОБА_13 доведено зміст ст.268 КУпАП та повідомлено про час та місце розгляду справи, однак на розгляд даної справи про адміністративне правопорушення він не з`явився, хоча згідно протоколу був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Оскільки, ОСОБА_13 на розгляд справи про адміністративне правопорушення № 910 не з`явився, начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 під час з`ясування обставин, визначених ст.280 КУпАП, не було відомо про наявність пом`якшуючих обставин, а саме про проходження медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_14 позивачем ОСОБА_13 .

Отже, позивач ОСОБА_13 , будучи ознайомлений зі змістом ст.268 КУпАП не реалізував свої права визначені даною нормою Закону, а саме на надав пояснень, не подав докази, які вказують на наявність пом`якшуючих обставин під час прийняття рішення по справі та не заявляв клопотань.

З огляду на зазначене, вимоги ОСОБА_13 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є безпідставними та не мали б підлягати задоволенню.

У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив ухвалити рішення, яким у задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_13 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративне правопорушення - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Суд не може прийняти обставини, що викладені у вказаному відзиві на позовну заяву, які стосуються особи, що не є учасником справи ОСОБА_13 .

Представник позивача адвокат Шапошніков І.С. подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Враховуючи положення ст. 286 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутністю сторін на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено,що 08.05.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 складено протокол № 486 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 08.05.2024 о 10-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 із поста с. Атаки Дністровського р-ну Чернівецької області військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_12 був доставлений ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок та військову служби».

В подальшому ОСОБА_1 було направлено на медичне обстеження військовозобов`язаного ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.

В цей же час, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 відмовився від проходження такої комісії, аргументуючи це тим, що бажає проходити комісію за місцем свого проживання та перебування на військовому обліку.

ОСОБА_1 було роз`яснено настання адміністративної/ кримінальної відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також ухилення від призову на військову служби під час мобілізації на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_1 своєю бездіяльністю, а саме категоричною відмовою проходити ВЛК порушує Закон України «Про Оборону» та процесуально унеможливлює встановлення свого ступеню придатності до військової служби, чим прямо здійснює дії щодо порушення приписів ЗУ «Про Оборону».

Беручи факт того, що порушення вчинено під час дії особливого періоду, яке безперервно триває з 17.03.2014, слід вважати, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно протоколу, факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також вказаними свідками посвідчено факт відмови ОСОБА_1 від надання пояснень та підпису в протоколі.

Слід зазначити, що в протоколі відсутній підпис особи, на підтвердження роз`яснення йому прав.

До протоколу доданий рапорт ОСОБА_15 від 08.05.2024, в якому викладені тотожні обставини тим, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, до протоколу додане направлення від 08.05.2024 №608 про направлення ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК.

Також доданий, акт відмови від проходження медичного обстеження ВЛК від 08.05.2024, в якому зазначається, що 08.05.2024 о 10-00 складено акт, про відмову ОСОБА_1 від медичного огляду ВЛК, тобто акт складено в один і той же час з протоколом про адміністративне правопорушення. В акті про відмову від медичного, зазначається відомості про свідків, відмінних від тих, ніж тих, яки вказані в протоколі. При цьому від підпису відмовився ОСОБА_1 , як зазначено в акті. Підтвердження іформації про те, що ОСОБА_16 відмовився від підпису матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_1 запропоновано пройти ВЛК у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , а свідками правопорушення згідно протоколу були зовсім інші свідки: ОСОБА_10 та ОСОБА_11

15.05.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 винесено постанову № 486 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, без зазначення в резолютивній частині норми КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. Постановою встановлено, що 08.05.2024 о 10-00 год., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення №608 від 08.05.2024 для проходження ВЛК під час мобілізації, тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними діями (бездіяльності) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 пп. 3.1, 3.2 глави 3 розділу ІІ Наказу МОУ №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, в означеній постанові вказано «громадянин ОСОБА_1 на розгляд даної справи не з`явився, хоча згідно протоколу був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки не повідомив».

При цьому, протокол від 08.05.2024 відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 з місцем та часом розгляду справи, не містить, так як не містить відомостей і про відмову з ознайомленням особи з вказаними даними. Лише міститься підписи свідків про факт відмови від отримання примірника протоколу.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 -1 КУпАП.

Статтею 210-1 КУпАП (в редакції від 14.10.2023) передбачено, що Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Загальні правила військового обліку визначені ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 02.10.2007 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_15 . Згідно даних тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 придатний до військової служби, підлягає повторному огляду 01.2025.

За положеннями п.п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 2 п. 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 74 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідачем не надано підтверджуючих документів реєстрації у відповідному журналі направлення на ВЛК, для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, а також не надано даних про вручення направлення позивачу під підпис.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП виражається у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За даними постанови, 08.05.2024 о 10-00 год., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення №608 від 08.05.2024 для проходження ВЛК під час мобілізації, тобто порушив вказані правила військового обліку в особливий період.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав ,що при доставленні співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 до адміністративної будівлі вказаного РТЦК, він надав свій паспорт, необхідні військово-облікові документи та повідомив, що зареєстрований та фактично проживає у м. Харкові, знаходиться на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , пройшов відповідний медичний огляд лікарями військово-лікарської комісії, був визнаний придатним до військової служби, у зв`язку з чим 04.02.2020 йому видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 військовозобов`язаного та визначена дата повторного медичного пересвідчення 01.2025.

ОСОБА_1 також заперечує, що він нібито відмовлявся від проходження медичного огляду ВЛК, відповідно до направлення №608 від 08.05.2024 з метою встановлення придатності ОСОБА_1 до військової служби, виданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_7 , оскільки у супроводі співробітників зазначеного ТЦК прибув на медичний огляд до ВЛК, а потім добровільно пройшов медичний огляд 08.05.2024 у лікарів ВЛК.

Так позивач вказує, що 08.05.2024 починаючи з 11:30 год. до 16:45 год. почав проходити медичні обстеження у лікарів КНП Хотинська багатопрофільна лікарня, розташованій за адресою: м. Хотін, вул. Хмельницького Богдана, 4, та закінчив медичний огляд о 09:25 год. 09.05.2024, що підтверджується відомостями з електронного реєстру «Helsi», в якому зафіксовано перебування ОСОБА_1 на медичному огляді призовників у терапевта, рентгенолога, дерматовенеролога, офтальмолога, стоматолога, хірурга, лікаря функціональної діагностики, отоларинолога, невролога та психіатра.

Однак, зі змісту протоколу №486 від 08.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, мотивуючи тим, що бажає проходити комісію за місцем свого проживання та перебування на військовому обліку. Зазначена обставина спростовується наданими позивачем доказами, що він 08.05.2024 добровільно пройшов медичний огляд у вказаних вище лікарів ВЛК.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:1)у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

На підтвердження належного здійснення виклику ОСОБА_1 на 15.05.2024 о 10-00 год. відповідачем належних доказів не надано. Будь-яких відеозаписів доведення відмови від отримання повістки також не представлено.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження ВЛК, а також часи роботи комісії.

Таким чином, відмова від проходження ВЛК, яку запропоновано пройти під час перебування в ТЦК не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.210-1КУпАП, оскільки не встановлено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для направлення для проходження медичного огляду з огляду на відсутність належного виклику та наявності направлення.

Враховуючи, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, постанова №486 від 15.05.2024 підлягає скасуванню.

Крім того, суд наголошує, що у ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а у ст. 210-1 КУпАП - за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач посилався на те, що повісток йому не вручено, від проходження ВЛК він не відмовлявся, та пройшов відповідний медичний огляду.За таких обставин акт мав бути складений не через відмову від проходження ВЛК, а за фактом отримання направлення для проходження комісії.

Слід зауважити, що відомостей відносно того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали адміністративної справи не містять.

Зазначення у постанові від 15.05.2024 про відмову позивача від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби стосується обґрунтування порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а відмова від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, відноситься до військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку. Отже, викладені у постанові обставини не збігаються з кваліфікацією правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП , необґрунтована, без урахування всіх обставин, а відтак, підлягає скасуванню.

При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Щодо вимог ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 слід зазначити про таке.

За загальним поняттям провадження в справах про адміністративні правопорушення, це врегульована нормами адміністративно-процесуального права діяльність уповноважених органів, яка спрямована на притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що з огляду на приписи ст. 235 КУпАП відповідачем у цій справі має бути ІНФОРМАЦІЯ_16 , в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Отже, заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача може здійснюватися до ухвалення рішення у справі за наявності відповідного клопотання учасника справи та за згодою позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначив співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_10 , однак належним відповідачем у справі є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Крім цього, суд також враховує той факт, що позивач під час розгляду справи в суді не заявляв клопотання про заміну належного відповідача.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що зміст позовної заяви також не містить обґрунтування вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказаному також наголошував відповідач ІНФОРМАЦІЯ_17 у відзиві на позовнузаяву.

Так, представник зазначив, що докази, які підтверджують, що саме відповідач, зазначений в позові є належним відповідачем, а не юридична особа - суб`єкт владних повноважень від імені якого діяв її співробітник (Відповідно до «Положення» про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя);у разі зазначення відповідачем суб`єкта владних повноважень слід зазначити юридичну особу, від імені якої діяла посадова особа, яка винесла оскаржувану постанову, слід зазначити повне найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

Відповідно до ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у даному випадку суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржувалися, а значить - і належним відповідачем у справі, є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інший орган а не той, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За приписами пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.254КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно доч.1 ст.285КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з інформації, зазначеної на конверті оскаржувана постанова була відправлена позивачу лише 22.08.2024, а також після звернення до ІНФОРМАЦІЯ_5 із адвокатським запитом від 07.08.2024.

Відповідно до ч.3 ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Із відповіді на адвокатський запит №4464 від 19.08.2024 не вбачається, що цієї процедури було дотримано.

При цьому, положення КУпАП не містять норми, як б передбачала можливість повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд щодо неї справи про адміністративне правопорушення, шляхом вручення їй квитанції на оплату штрафу.

Як вбачається, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання безпосередньо копії протоколу адвокатом чи самим ОСОБА_1 , а отримана копія постанови лише 03.09.2024, строки відправлення якої, встановлені ст.285 КУпАП, були порушені відповідачем.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи про адміністративне правопорушення, шляхом направлення йому квитанції про сплату штрафу, таким чином відповідач порушив порядок повідомлення особи про розгляд відносно неї справи про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, суд вважає, що, що підставою для сплати штрафу справі про адміністративне правопорушення є факт притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто складення відносно неї постанови.

Всупереч вказаним нормам відповідачем повно, всебічно та об`єктивно не розглянуто справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1ст.121 КАС Українисуд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувана постанова була отримана позивачем в конверті реєстрованого відправлення 03.09.2024, що підтверджується копією відомості «Укрпошти» з відміткою про вручення зазначеного відправлення.

Позивач звернувся до суду 12.09.2024.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з даним позовом слід поновити.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання протиправною постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, така фактично охоплюється вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірно стягнутий штраф у сумі 10200 грн., загальний збір мінімальних виконавчих витрат у сумі 303 грн., який з нього було стягнуто у подвійному розмірі, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, питання повернення вже стягнутого штрафу не є предметом розгляду цієї справи.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,6о грн. відповідно квитанції від 09.09.2024. З огляду на те, що за результатом судового розгляду справи позовні вимоги суд задовольняє, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір.

Керуючись ст. ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 241, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позову в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 , адвоката Шапошнікова Ігора Євгенійовича до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову № 486 від 15 травня 2024 , винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 грн. 00 грн. - скасувати.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

В частині стягнення з відповідача суми штрафу подвійного розміру штрафу у сумі 10200 грн. 00 коп. та загального збору мінімальних виконавчих витрат у сумі 303 грн. 00 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

представник позивача: Шапошніков Ігор Євгенійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3878, адреса:Харківська обл., Харківський р-н, с. Високий, вул. Санаторна, 43.

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_7 .

Суддя В.В. Барабанова