Справа № 300/6810/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2024 р. справа № 300/6810/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії і зарахуванні до стажу періодів робити та зобов`язання здійснити з 28.06.2024 зарахування періоду роботи з 26.12.1986 по 31.12.1991 в пільговому обчислення в районі Крайньої Півночі, періоду роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 до страхового стажу, і здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати (доходу), відомості про розмір якої внесений до довідок за №9194-15/15 від 06.08.2015, №989-21/21 від 01.03.2021, №990-21/21 від 01.03.2021, врахувавши заробіток з 01.01.1990 по 31.12.1994, та з урахуванням проведених платежів, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач 1, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного забезпечення, Управління), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахування до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та не врахування заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, які видані Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів" з 28.06.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців і здійснити перерахунок та виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового (трудового) стажу - період роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати заробітну плату за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 згідно архівних довідок від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів" та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум.
На переконання ОСОБА_1 , такі дії відповідача 1 є протиправним з огляду на наступне. Позивач вказує, що згідно пункту 5 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. ОСОБА_2 наголошує, що до заяви про призначення пенсії, останньою було долучено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 та архівні довідки, які підтверджують період роботи позивача у районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991.
Також, ОСОБА_2 зазначає, що згідно статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (надалі по тексту також Угода від 13 березня 1992 року) призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Позивач наголошує, що у період роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 13.04.1995, положення Угоди від 13 березня 1992 року були чинними, а відтак, на переконання останньої, зазначений період повинен бути зарахованим до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 .
Окрім цього, позивач звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. ОСОБА_2 вказує, що у період з 01.01.1990 по 31.12.1994 отримувала найвищу на той час заробітну плату. Тому, беручи до уваги положення статті 40 Закону №1058-IV, позивач переконана, що у відповідача 1 були відсутні підстави для не врахування заробітної плати за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року на підставі поданих останньою архівних довідок про заробітну плату за період з 01.01.1990 по 31.12.1994.
Вважаючи протиправними дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахування до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та не врахування заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, які видані Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальних архів", позивач звернулася до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.66-67).
23.09.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 18.09.2024 про усунення недоліків позовної заяви (а.с.70-73).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.75-76).
Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області звертає увагу, що пільгове обчислення стажу поширюється тільки на працівників, які уклали письмові строкові договори про роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. Відповідач 1 наголошує, що факт укладення договору строком на 3 роки є предметом доказування у випадку спору між особою і пенсійним органом, однак, у даному випадку, позивач не надала докази укладення строкового трудового договору терміном на 3 роки.
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на території російської федерації з 01.01.1992 по 13.04.1995, Управління вказує, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії від 29.07.2014 Угода від 13 березня 1992 року вже не діяла. За доводами відповідача 1, враховуючи те, що в спірний період позивач працювала на території іноземної держави, за відсутності у відповідача даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, відсутності права Пенсійного фонду на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу таких періодів.
Також, орган пенсійного забезпечення вказує, що за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Однак, Управління звертає увагу, що спірні архівні довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1990 по 31.12.1994, не підтверджені копіями первинних документів про нарахування заробітної плати, а можливості для перевірки відповідності довідки про заробітну плату первинним документом немає, оскільки трудова діяльність відбувалась на території російської федерації.
На підставі зазначеного Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 судом залучено, як співвідповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с.155-156).
Позивач скористався правом подати відповідь на відзив від 29.10.2024, яка надійшла на адресу суду 01.11.2024 (а.с.160-168). ОСОБА_1 вважає, що доводи наведені у відзиві на позов Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області є необґрунтованими, з огляду на наступне. Позивач наголошує, що наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу. ОСОБА_1 , вказує, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. Як стверджує позивач, період роботи останньої в районі Крайньої Півночі підтверджується записами за №№3-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та архівними довідками, які були долучені до заяви про призначення пенсії.
Також, позивач звертає увагу, що згідно пункту 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. ОСОБА_1 наголошує, що на час набуття останньою спірного трудового (страхового) стажу Угода від 13 березня 1992 року була чинною для України, а відтак підлягає для застування до даних правовідносин. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 переконана, що період роботи останньої з 01.01.1992 по 13.04.1995, на території російської федерації, підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Окрім цього, за аргументами позивача, в період з 01.01.1990 по 31.12.1994 остання отримувала найвищу на той час заробітну плату, а тому з урахуванням положення статті 40 Закону №1058-IV у відповідача 1 не було підстав для не врахування заробітної плати за 60 місяців страхового стажу підряд до 2000 року на підставі поданих архівних довідок про заробітну плату за період з 01.01.1990 по 31.12.1994. ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із розірванням дипломатичних та поштових зв`язків між Україно та російською федерацією, позивач не має можливості отримати більш новіші "свіжіші" архівні довідки про заробітну плату, для подання до органів Пенсійного фонду України.
З огляду на зазначене, позивач просить відхилити відзив на позовну заяву Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області.
01.11.2024 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи вкотре надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, який зареєстровано в суді 04.11.2024 (а.с.170-177).
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (надалі по тексту також відповідач 2, Головне управління ПФУ у Вінницькій області) також скористався правом подати відзив на позовну заяву від 08.11.2024 за №0200-0902-8/115153, який надійшов на адресу суду 12.11.2024. Відповідач 2 з урахуванням мотивів і аргументів, висловлених відповідачем 1, також вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.186-219).
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзивів на позов, відповіді на відзив, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 після досягнення 60 річного віку 29.07.2024 звернулася до Відділу обслуговування громадян за №7 (сервісний центр місто Калуш) Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.23-24, 105-106).
Згідно згаданого протоколу "страховий стаж (повний)" ОСОБА_1 становить 31 рік 3 місяці 12 днів (а.с.25).
У відповідності до Форми РС-право (а.с.26) до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди: з 01.09.1979 по 24.06.1983, з 14.08.1983 по 30.12.1983, з 14.03.1984 по 24.03.1984, з 25.07.1984 по 13.12.1986, з14.12.1986 по 25.12.1986 (догляд за дитиною до трьох років), з 26.12.1986 по 11.06.1988, з 12.06.1988 по 22.08.1988, з 23.08.1988 по 31.12.1991, з 14.04.1995 по 13.01.1998 (догляд за дитиною до трьох років), з 18.10.1998 по 05.03.1999 (безробіття), з 06.03.1999 по 15.06.1999 (безробіття), з 17.09.2001 по 28.09.2001, з 08.10.2001 по 02.10.2002 (безробіття), з 21.11.2003 по 31.12.2003 (безробіття), з 01.01.2004 по 14.11.2004 (безробіття), з 23.05.2007 по 15.06.2008 (безробіття), з 01.07.2009 по 30.09.2009, з 01.10.2009 по 30.06.2010, з 01.07.2010 по 30.09.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011, з 01.07.2012 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.05.2020, з 01.06.2020 по 31.12.2023.
Судом встановлено, що у ОСОБА_1 є дві трудові книжки:
- трудова книжка серії НОМЕР_2 від 28.09.1982 (а.с.55-56);
- трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25.07.1984 (а.с.57-62).
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1984 (а.с.57-62) позивач:
- 26.12.1986 прийнята робочою виробничих бань шахти "Центральная" виробничого об`єднання "Воркутауголь" (запис №3);
- 22.08.1988 переведена "горноробочей поверхности 2 розряда на участок ВШТ" (запис №4);
- 14.04.1998 звільнена за власним бажанням (запис №6).
Здійснивши дослідження Форми РС-право (а.с.26) та трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1984 (а.с.57-62), суд встановив, що період роботи ОСОБА_1 з 26.12.1986 по 31.12.1991 зараховано до страхового стажу останньої в однократному розмірі, період роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 до страхового стажу позивача не зараховано.
Не погоджуючись із діями Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахування до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та не врахування заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, які видані Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальних архів" з 28.06.2024, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу правового регулювання положень частини 1 і 2 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 після досягнення 60 річного віку 29.07.2024 звернулася до Відділу обслуговування громадян за №7 (сервісний центр місто Калуш) Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.23-24, 105-106).
Однак, на переконання позивача, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не зарахувало ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахувало до страхового (трудового) стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та не врахувало заробіток за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, які видані Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальних архів", з приводу чого суд зазначає наступне.
Пунктом 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Як визначено пунктом 3 постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених пунктом 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної Ради СРСР з п`яти до трьох років.
Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 за №530/П-28, визначено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди на виконання частин першої, другої статті 6 цієї Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно положень статті 11 коментованої Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
В силу вимог частин 1, 2 статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації "Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення" від 15.01.1993, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.
У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.
Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15.04.1994, ратифіковано Законом України від 11.07.1995 за №290/95-ВР.
Згідно статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно статті 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637.
За період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637), згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, до 1 січня 1991 року повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.06.2018 (справа №173/637/17), від 07.02.2018 (справа №590/871/17), від 08.07.2021 (справа №459/2778/16-а), від 10.09.2019 (справа № 348/2208/16-а), від 18.06.2020 (справа №537/1415/17), від 18.06.2020 (справа №140/1319/16-а), від 15.01.2021 (справа №348/2319/16-а), від 27.07.2022 (справа №560/755/19), від 17.10.2022 (справа №592/5589/17).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.07.1984(а.с.57-62), у відповідності до якої позивач:
- 26.12.1986 прийнята робочою виробничих бань шахти "Центральная" виробничого об`єднання "Воркутауголь" (запис №3);
- 22.08.1988 переведена "горноробочей поверхности 2 розряда на участок ВШТ" (запис №4);
- 14.04.1998 звільнена за власним бажанням (запис №6).
Окрім цього, в матеріалах справи, містяться архівні довідки від 08.05.2015 за №5566-15/15 (а.с.32), від 06.08.2015 за №9194-15/15 (а.с.34-35), від 06.08.2015 за №9193-15/15 (а.с.36-41), від 06.08.2015 за №9192-15/15 (а.с.42-44), від 01.03.2021 за №989-21/21 (а.с.47-49), від 01.03.2021 за №990-21/21 (а.с.50-53), видані Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів", які свідчать, що ОСОБА_1 у період з 26.12.1986 по 14.04.1988 працювала у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь", що знаходиться у місті Воркута.
Згідно Перелік районів Крайній Північ і місць, прирівняних до районів Крайній Північ, на які поширюється дія указів президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року про пільги для осіб, працюючих в цих районах і місцях, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 за №1029, місто Воркута належить до Районів Крайньої Півночі місцевостей прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві просить зобов`язати Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1991 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців.
Разом з тим, щодо пільгового обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, суд зазначає таке.
Чинним національним законодавством України не передбачено пільгове обчислення роботи (страхового стажу) у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.
До того ж, не йдеться про пільгове обчислення такого стажу і в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 за №10-3).
Жоден із відповідачів не надав суду доказів зворотного.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях - відсутні.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи з 26.12.1986 до 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців.
Оцінюючи доводи відповідачів про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди роботи на території російської федерації, оскільки станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії (29.07.2024) Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992року вже не діяла, суд зважає на наступні аргументи.
Так, законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).
Згідно з частини 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 за №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 за №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Так, Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також - Угода від 15 квітня 1994 року).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Також, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:
- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;
- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Таким чином, виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного загального страхового/спеціального трудового стажу позивачем, мало місце до виходу Держави Україна та Російської Федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, тому її положення підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Окрім вказаного, приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до статті 22 Федерального закону Російської Федерації за №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.
В Державі Україна право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.
Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
Згідно абзацу 9 частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.
В контексті національного законодавства то за змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як уже відзначалось судом вище по тексту судового рішення, за правовим регулюванням пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_3 від 25.07.1984, копію якої долучено до заяви про призначення пенсії за віку (а.с.57-62).
На підставі записів №№3-6 трудової книжки ОСОБА_1 серії АТ-ІІ від 25.07.1984, суд встановив, що остання в період з 26.12.1986 по 14.04.1998 працювала на території російської федерації (а.с.57-62), а саме:
- 26.12.1986 прийнята робочою виробничих бань шахти "Центральная" виробничого об`єднання "Воркутауголь" (запис №3);
- 22.08.1988 переведена "горноробочей поверхности 2 розряда на участок ВШТ" (запис №4);
- 14.04.1998 звільнена за власним бажанням (запис №6).
Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.
Окрім цього, в матеріалах справи наявні архівні довідки від 01.03.2021 за №989-21/21 та від 01.03.2021 за №990-21/21 видані муніципальною бюджетною установою "Воркутський муніципальний архів", які свідчать про те, що позивач у спірний період працювала у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутуголь" та містять інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 за період з січня 1991 року по грудень 1993 року та з січня 1994 року по грудень 1995 року (а.с.46-53).
Суд звертає увагу, що зазначені архівні довідки містять графи такого змісту:
-"В документах про заробітну плату вказані утримання в Пенсійний фонд":
-"Утримання в Пенсійний фонд вказані в дужках курсивом".
Надані позивачем документи для призначення пенсії не викликають обґрунтованого сумнівів з приводу факту роботи ОСОБА_1 у період з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутуголь", відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача у спірний період.
При цьому відповідачі жодним чином не спростували відомості, вказані у архівних довідках від 01.03.2021 за №989-21/21, №990-21/21 видані муніципальною бюджетною установою "Воркутський муніципальний архів", та не надали суду доказів на підтвердження/засвідчення обставини не перерахування/не сплати Виробничим об`єднанням по видобутку вугілля "Воркутуголь" страхових внесків за спірний період роботи у Пенсійний фонд російської федерації.
Спірні правовідносини вказують на необхідність врахування приписів пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.
В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження стажу позивача, що є порушенням вищезазначених норм.
За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на ОСОБА_1 тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії відповідачів не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
В розгляді даної адміністративної справи ні Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ні Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості вказані у коментованих довідках, в тому числі в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.
Так як відповідачами у даній справі є саме суб`єкти владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не подання останніми будь-яких доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.
На переконання суду, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25.07.1984 та архівні довідки від 01.03.2021 за №989-21/21 і від 01.03.2021 за №990-21/21, видані муніципальною бюджетною установою "Воркутський муніципальний архів", в сукупності є належними і достатніми доказами працевлаштування і відповідно набуття позивачем страхового стажу у спірний період.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до трудового (страхового) стажу період роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь".
Вирішуючи позовної вимоги про врахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.1990 по 31.12.1994, згідно архівних довідок від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів", суд керується наступними мотивами.
Положеннями частини 1статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно абзаців 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IVдля визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1(надалі по тексту також Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії(пункт 2.10 Порядку №22-1).
Суд вкотре наголошує, що спірні правовідносин до 19 червня 2023 року для Держави Україна врегульовані Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.
Приписами пунктів 2 і 3 статті 6 Угода від 13 березня 1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угода від 13 березня 1992 року).
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів" видано ОСОБА_1 наступні архівні довідки:
- архівна довідка від 06.08.2015 за №9194-15/15 про заробітну плату за період роботи з грудня 1986 року по грудень 1990 року у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" (а.с.34-35);
- архівна довідка від 01.03.2021 за №989-21/21 про заробітну плату за період роботи з січня 1991 року по грудень 1993 року у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" (а.с.46-49);
- архівна довідка від 01.03.2021 за №990-21/21 про заробітну плату за період роботи з січня 1994 року по грудень 1995 року у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" (а.с.50-53).
Зазначені архівні довідки містять інформацію про дату їх видачі, номери довідок, інформацію про адресу розташування та контакти установи, яка видала такі довідки, підписані відповідальними особами Муніципальної бюджетної установи "Воркутинський муніципальний архів", на них міститься відтиски печатки Муніципальної бюджетної установи "Воркутинський муніципальний архів".
Більше того, зазначені архівні довідки містять графи такого змісту:
- "В документах про заробітну плату вказані утримання в Пенсійний фонд";
- "Утримання в Пенсійний фонд вказані в дужках курсивом";
- "Фактична сума заробітку проставлена із графи в документах по заробітній платі "Підсумок нарахування".
Відповідачі не заперечують подання 29.07.2024 позивачем разом із заявою про призначення пенсії копії коментованих вище архівних довідок, більше того, при оформленні відзивів на позов відповідач 1 та відповідач 2 разом із матеріалами пенсійної справи, долучили спірні архівні довідки , які знаходяться після заяви ОСОБА_1 від 29.07.2024 про призначення пенсії (а.с.140-150, зворотній бік а.с.207-а.с.2013).
За приписами пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
- ідентифікує заявника (його представника);
- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
- проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
- з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
- сканує документи, на створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У відповідності до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Суд вкотре наголошує, що слід враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.
В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у спірних архівних довідках, що є порушенням вищезазначених норм.
За таких обставин пенсійний орган вкотре фактично переклав на ОСОБА_1 тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження відомостей про заробіток позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Слід зважати на те, що спірні довідки були отриманні позивачем до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
З огляду на вказане, надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та неможливо надати запит на звірку достовірності відомостей зазначених у довідках про розмір виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.
У досліджуваному випадку відповідачу слід зважати на те, що у період роби позивача в Російській Федерації, існував правовий механізм за допомогою якого, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди від 13.03.1992 враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно зазначеної Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У зв`язку з вищенаведеним, на переконання суду, неврахування відповідачем 2 спірних довідок про заробітну плату за періоди роботи шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь", є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.
За таких обставин, на переконання суд, є протиправними дії Головного управління ПФУ у Вінницькій області в частині не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсі за віком з 28.06.2024 заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про фактичні суми заробітку від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів".
Окремо суд надає оцінку доводам відповідачі в частині неможливості прийняття та врахування довідок про заробітну плату з мотивів не представлення первинних документів, на підставі яких такі довідки оформлені, зокрема, виписки з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітної плати підприємством де працювала ОСОБА_1 .
Вказую на такі аргументи, відповідачі посилаються на приписи підпункту 3 пункту 2.1 та пункту 2.10 Порядку №22-1.
В контексті вказаних пояснень відповідачів суд аналізує правовий зміст таких положень Порядку №22-1.
Так, абзацами 2, 3, 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначено:
- за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзац 2);
- у разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) (абзац 3);
- особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами (абзац 5).
Відповідно до абзацу 1 пункту 2.10. довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Системний аналіз коментованих положень Порядку №22-1 вказує на наступне правове регулювання, із якого слід сформувати такі висновки:
по перше, довідки про фактичні суми заробітку від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21 хоча за формою не відповідають Додатку 5 Порядку №22-1, втім за своїм змістом повністю відповідають затвердженому бланку довідки, із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано ("документи по заробітній платі"; фонд, справа та відповідні станки/аркуші первинної архівної документації підприємства), їх місцезнаходження та адреси, якими є адреса архівної установи;
по друге, за змістом абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 довідка за змістом і формою згідно додатку 5 Порядку №22-1 не вимагається для осіб, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод).
по третє, нормами Порядку №22-1, на які покликаються відповідачі, не визначено необхідність подання особою разом із довідкою первинних документів, на підставі яких у такі довідки внесені відповідні відомості про нарахування заробітної плати та здійснені нарахування платежів до Пенсійного фонду російської федерації.
Всі згадані довідки містять відомості про здійснення відрахувань до Пенсійного фонду російської федерації.
Попри сформований висновок по вказаних вище фактичних обставин і застосування до них норм матеріального права, суд звертає увагу сторін на таке.
За змістом вимог частини 6 статті 44 КАС України, за введення суд в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини 1 статті 384 Кримінального кодексу України подання суду завідомо недостовірних або підроблених доказів, караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відтак, подання в суд завідомо недостовірних або підроблених доказів, на підставі яких суд встановлює фактичні обставини, має правовим наслідком застосування у встановленому порядку відповідного виду відповідальності.
Станом на дату ухвалення рішення в даній адміністративній справі, в матеріалах справи відсутні відомості про недостовірність відомостей, внесених до трудових книжок позивача, та архівних довідках від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21 і за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів", інформацію у відношенні до яких не може у зв`язку із розірванням відповідних зв`язків отримати/одержати орган пенсійного забезпечення.
Разом з тим, у суду відсутні об`єктивні дані та докази на підтвердження того, що записи в трудових книжках і коментованих довідках вчинені завідомо на підставі недостовірних чи не дійсних подій/фактів.
Матеріали справи не містять доказів спотворення позивачем дійсних даних чи відображення неправдивих відомостей з метою введення в оману як Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, так і суд.
При цьому, у разі отримання органом пенсійного забезпечення відомостей, які не відповідають тим, що внесені до трудових книжок позивача, та архівних довідках від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21 і за №990-21/21, відповідачі вправі реалізувати своє право на подання відповідної процесуальної заяви по справі, або у визначений законом порядку спосіб вирішити питання про призначення пенсії чи її перегляду, а також на ініціювання досудового розслідування за статтею 384 Кримінального кодексу України.
В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права позивача, суд керується наступним.
Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 вчинити відповідний обсяг дій та прийняти рішення, враховуючи те, що ОСОБА_1 хоча і подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Як визначено пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Незважаючи на розгляд судом адміністративних справ не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог, суд, керуючись частиною 2 статті 9, пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту права порушеного позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зокрема, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є спонукання (зобов`язання) відповідача 2:

- зарахувати ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1990 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців і здійснити перерахунок та виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум;

- зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум;

- врахувати заробітну плату за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 згідно архівних довідок від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів" та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції від 02.09.2024 за №0.0..1 (а.с.18) та квитанція до платіжної інструкції від 18.09.2024 за №0.0..1 (а.с.71).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке протиправно не зарахувало ОСОБА_1 , при призначенні пенсі за віком з 28.06.2024, період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1990 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахувало до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та не врахувало заробітку за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів", то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо:

- не зарахування ОСОБА_1 , при призначенні пенсі за віком з 28.06.2024, період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1990 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчислення з розрахунком один рік роботи за один рік та шість місяців; не зарахування до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь";

- не врахування заробітної плати за період з 01.01.1990 по 31.12.1994 для обчислення розміру пенсії згідно архівних довідок про заробітну плату від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в районі Крайньої Півночі з 26.12.1986 по 31.12.1990 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців і здійснити перерахунок та виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 13.04.1995 у шахті "Центральная" виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Воркутауголь" та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 28.06.2024, з урахуванням виплачених сум;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 28.06.2024 здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1990 по 31.12.1994, згідно архівних довідок від 06.08.2015 за №9194-15/15, від 01.03.2021 за №989-21/21, від 01.03.2021 за №990-21/21, виданих Муніципальною бюджетною установою "Воркутинський муніципальний архів", з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13322403) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13322403), вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005.

Суддя Чуприна О.В.