Справа № 600/6214/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у встановленні судового контролю

25 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6214/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходилась справа №600/6214/23-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії в разі втрати годувальника з 01.03.2022 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХЖ-19557 від 26.07.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ-19557 від 26.07.2023, з врахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. Рішення суду набрало законної сили 02.01.2024.

20.11.2024 позивачем подано до суду заяву, в якій просила: встановити контроль на виконанням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області у встановленому судом порядку надати звіт щодо виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023; вирішити питання щодо розміру штрафу в разі неподання звіту у встановлений судом строк.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник посилався на те, що станом на 19.11.2024 відповідачем не здійснено перерахунок та виплату заборгованості по пенсії з 01.03.2022 грудень 2024. Тому, посилаючись на статтю 382 КАС України, заявник звернулась до суду із цією заяву.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті

129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана стаття не визначає чіткого порядку реалізації права особи та можливості суду на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду сформованої в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, можливо і після ухвалення судового рішення по суті спору на підставі окремо поданої заяви.

Окремо необхідно вказати, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення або після винесення такого, однак суд наділений відповідним правом, а не обов`язком.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту з накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

На підставі вищенаведеного, аналізуючи правові норми статті 382 КАС України, та, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що суд вправі встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як у судовому рішенні за результатами вирішення справи по суті, так і після ухвалення судового рішення, яким вирішено спір по суті.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, аналіз положень статті 382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Судом встановлено, що 05.02.2024 Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №600/6214/23-а про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ-19557 від 26.07.2023, з врахуванням раніше проведених виплат.

Згідно даного виконавчого листа боржником визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Згідно листа від 17.10.2024 №4465-4302/Т-17/8-2400/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено позивача про те, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 по справі №600/6214/23-а (набрало законної сили 02.01.2024), що надійшло до Головного управління 01.12.2023, проведено перерахунок пенсії з 01.03.2022.

Суми пенсії, донараховані на виконання судового рішення, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Інформацію щодо наявності суми боргу за даним рішенням зареєстровано у Реєстрі судових рішень.

Повідомлено, що відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.04.2024 №2400-0802-5/14090 адресованому відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №74495679 щодо виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду №600/6214/23-а проведено перерахунок пенсії з урахуванням покладених судових зобов`язань. Станом на 01.03.2022 розмір пенсії становив 4737,73 грн, з 01.03.2023 5709,77 грн, з 01.04.2023 5971,06 грн.

Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду за період з 01.03.2022 по 31.01.2024, яка складає 17976,76 грн, включено до Реєстру судових рішень та внесено відповідну інформацію.

Вказано, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, на виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду №600/6214/23-а позивачу проведено перерахунок пенсії. Однак, нарахована заборгованість не виплачена, у зв`язку із неможливістю її виплати через відсутність додаткових бюджетних асигнувань.

Суд вважає, що фактично Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вчинено всі залежні від нього дії по виконанню судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, на переконання суду, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 по справі 560/523/19, розглянувши аналогічне питання судового контролю, зазначає, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України встановленого порядку виконання судового рішення, рішення судів щодо накладення штрафу на керівника Головного управління за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення є передчасними, оскільки це жодним чином не захищає право особи на отримання належних їй коштів. Верховний Суд вважає, що відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення суду. Фактична ж невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що бюджетні кошти, які виділяються на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на виконання таких рішень в порядку черговості.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а дійшов аналогічного висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, суд вважає, що фактично Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вчинено всі залежні від нього дії по виконанню судового рішення.

На момент розгляду вказаної заяви, судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши аргументи та доводи позивача, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви про встановлення судового контролю.

Заявником не надано доказів невиконання даного рішення суду, зокрема не здійснення перерахунку пенсії, не здійснення виплати за наявності у розпорядженні суб`єкта публічного права відповідного бюджетного асигнування, порушення черговості виплати, тощо.

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2023 №600/6214/23-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш