Справа № 280/8652/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Справа № 280/8652/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України»

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі ДУ «ГМКЦ МВС України», відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення у встановленому законом порядку розгляду заяви (скарги) позивача від 11.07.2024 на постанову медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області», оформлену довідкою №1007/С від 14.06.2024, враховуючи, що позивач є непридатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви (скарги);

зобов`язати відповідача розглянути заяву (скаргу) позивача від 11.07.2024 на постанову медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області», оформлену довідкою №1007/С від 14.06.2024, враховуючи, що позивач є непридатним до військової служби, у зв`язку з наявними захворюваннями, підтвердженими медичною документацією, доданою до заяви (скарги), та провести повторний медичний огляд (консиліум) позивача.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджуючись із рішенням (постановою), оформленим довідкою М(ВЛ)К №1007/С від 14.06.2024, керуючись п. 21 розділу ІІІ Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285, позивач оскаржив його до Центральної медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «ГМКЦ МВС України». Вказує, що в частині мотивів незгоди зданим рішенням (постановою) М(ВЛ)К вказувалося, що за результатами медичного огляду йому був постановлений частково помилковий діагноз, а саме невірно визначено ступінь порушення функцій при діагностованих хворобах периферичної нервової системи та суглобів, не враховано їх сукупність. Проте, 17.08.2024 ним отримано лист ДУ «ГМКЦ МВС України» № 33/4 -Б-336 від 06.08.2024, яким повідомлено, що підстав для визнання його непридатним до військової служби на час проведення медичного огляду не було, разом з тим, у разі збереження обмежень в обсязі рухів та вираженого больового синдрому у правому колінному суглобі після відповідного курсу лікування, він може пройти повторний медичний огляд згідно з направленням з місця служби. Стверджує, що проаналізувавши норми законодавства можна прийти до висновку, що ЦМ(ВЛ)К при розгляді заяви (скарги) на рішення М(ВЛ)К свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованим рішенням (постановою) у формі довідки або свідоцтва про хворобу. Відсутність належним чином оформленого рішення (постанови) ЦМ(ВЛ)К, до якої безпосередньо звернувся позивач із заявою (скаргою), на думку позивача, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Ураховуючи викладене, вважає бездіяльність відповідача щодо нездійснення розгляду скарги позивача від 11.07.2024 на постанову медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» №1007/С від 14.06.2024 протиправною, а тому його права підлягають захисту в судовому порядку, внаслідок чого змушений звернутись із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 23.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 15.10.2024 надав до суду відзив (вх. №47429), в якому посилається на приписи Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за № 559/30427, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, та пояснює, що у липні 2024 року ЦМ (ВЛ)К розглянуло звернення позивача від 11.07.2024 про незгоду з висновком медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (далі - М(ВЛ)К. Зауважує, що розглядом наданих документів та медично-експертної документації М(ВЛ)К щодо позивача встановлено, що рішення комісії від 14.06.2024 1007/С прийнято за результатами його обстеження станом на час проведення медичного огляду у відповідності до вимог Положення №402. Таким чином, відповідач у своїй відповіді зазначив, що у разі збереження обмежень в обсязі рухів та вираженого больового синдрому у правому колінному суглобі після відповідного курсу лікування позивач може пройти повторний медичний огляд згідно з направленням з місця служби. Разом з тим, вважає, що у разі незгоди позивача з рішенням М(ВЛ)К він може пройти контрольний медичний огляд у військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем військового обліку. Також зазначає, що відповідно до Положення № 285 у разі якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється, особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17.10.2024 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив (вх. №47818), в якій додатково наголошує, що у поданому відзиві на позовну заяву відповідач конкретних пояснень чи аргументів стосовно доводів позову ОСОБА_1 не наводить (зокрема, щодо постановлення частково помилкового діагнозу, невірного визначення придатності до військової служби, залишення поза увагою раніше встановлених діагнозів і висновків), обмежившись лише посиланням на норми права, переклавши тим самим тягар доказування на суд, адже в даному випадку суд надає оцінку обґрунтованості заперечень, а не доводить їх замість відповідача. Просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ДУ «ГМКЦ МВС України» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

У свою чергу, 31.10.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №49965), у яких стосовно викладених у відповіді на відзив представника позивача пояснень, а саме відсутності, на його думку, конкретних пояснень чи аргументів щодо доводів позову позивача, зауважує, що у своєму відзиві відповідач вказує всі аргументи стосовно документів, на основі яких було прийняте рішення придатності позивача до військової служби. Разом з тим, відповідач зазначає, що у разі незгоди позивача з рішенням М(ВЛ)К останній міг пройти контрольний медичний огляд у військово-лікарській комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем військового обліку або у Центральній медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ГМКЦ МВС України».

У період з 14.10.2024 по 22.11.2024 суддя Батрак І.В. була відсутня на роботі на підставі наказу від 04.10.2024 №268 «Про надання навчальної відпустки», що підтверджується довідкою №02-35/24/76 від 07.10.2024.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний за мобілізацією 26.02.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, проходить військову службу на посаді стрільця-радіотелефоніста 3-го стрілецького відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони ВДО №402) стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про що свідчить військовий квиток НОМЕР_2 від 17.11.1995.

Відповідно до довідки М(ВЛ) К №347/с від 05.06.2023 діагноз і постанова M(BЛ)K про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва: «Посттравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу І ст., застаріле пошкодження заднього рогу медіального меніску 2-3 ст., хондромаляція хрящів відростків надколінника І-ІІ ст., з помірним порушенням функції суглобу». - Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. «Гіпертонічна хвороба І ст., ступінь І, помірного ризику, СН0ст. Вузловий зоб І ст., вузол правої частки, еутиреоз. Сечокислий діатез. Тунельна невропатія правого малогомілкового нерву, легкий парез правої стопи (4,0-4,5 балів), легкий нейродистрофічний синдром, сенсорні порушення лівої кінцівки. Синдром «сухого ока» обох очей. Остеохондроз поперекового відділу хребта в сегменті L3, нестабільність L1-L4, без порушення статико-динамічної функції хребта. Хронічний простатит, стадія ремісії». - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На основі ст. 61б, 39в, 13г, 23в, 64г, 68г графи Розкладу хвороб і фізичних вад. Таблиці додаткових вимог наказ МО України № 402 від 14.08.2008 позивача визнано обмежено придатним до військової служби. Протипоказана робота, що пов`язана з тривалою ходою або стоянням. Постанова прийнята на воєнний час. Акти про нещасний випадок не надані.

14.06.2024 M(BЛ)K ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 та складено довідку № 1007/С, зі змісту якої вбачається рішення M(BJI)K: «Посттравматичний деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу І ст., пошкодження заднього рогу медіального меніску ІІ-ІІІ ст., хондромаляція хрящів медіальних виростків стегнової та великогомілкової кісток, надколінка з незначним порушенням функції суглоба, з вираженим больовим синдромом.» - Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. «Хронічна дискогенна попереково-крижова радикулопатія, стадія нестійкої ремісії на тлі остеохондрозу, спондилоартрозу, спондильозу, кил міжхребцевих дисків L4-L5 (5,5 мм), L5-S1 (5,0 мм), з незначним порушенням статико-динамічної функції хребта. Тунельна невропатія правого малогомілкового нерва у вигляді легкого парезу правої стопи, легкого нейродистрофічного синдрому та розладів чутливості правої нижньої кінцівки по типу гіпостезії. Хронічний простатит, стадія ремісії. Синдром «сухого ока» обох очей. Гіпертонічна хвороба І ст:, ступінь 1, високого ризику, СП 0ст. Вузловий зоб 0-1 ст., вузол правої частки, еутиреоз. Сечокислий діатез.» - Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. З На підставі ст. 61в, 23в, 68в, 39в, 13в графи II ТДВ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України №402 від 14.08.2008, старшого солдата ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

Не погоджуючись із рішенням (постановою), оформленим довідкою М(ВЛ)К №1007/С від 14.06.2024, керуючись п. 21 розділу ІІІ Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285, 11.07.2024 позивач оскаржив його до Центральної медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «ГМКЦ МВС України». До заяви позивач додатково долучив копії наступних медичних документів: консультативний висновок невролога від 04.05.2024; консультативне заключення нейрохірурга від 04.05.2024; розшифровка дослідження МРТ колінного суглоба правого від 01.05.2024; довідка травматологічного відділення ДУ «ГМКЦ МВС України» від 01.05.2024; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1922 від 19.04.2024; консультативний висновок травматолога від 28.03.2024; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3552 від 12.03.2024; розшифровка дослідження комплексної МРТ 2 відділів хребта від 14.12.2023.

Листом-відповіддю від 06.08.2024 №33/4-Б-336 ДУ «ГМКЦ МВС України» повідомлено позивача, що розглядом наданих ним документів та медично-експертної документації М(ВЛ)К щодо нього, встановлено, що у червні 2023 року за результатами медичного огляду М(ВЛ)К позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби. Рішення комісії №1007/С від 14.06.2024 приймалось за результатами обстеження позивача після лікування/реабілітації у відповідності до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 № 285. Підстав для визнання позивача непридатним до військової служби на час проведення медичного огляду не було. Разом з тим, у разі збереження обмежень в обсязі рухів та вираженого больового синдрому у правому колінному суглобі після відповідного курсу лікування позивач може пройти повторний медичний огляд згідно з направленням з місця служби.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нездійснення у встановленому законом порядку розгляду його скарги від 11.07.2024 на постанову М(ВЛ)К №1007/С від 14.06.2024 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), ст. 1 якого визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону №2011-XII).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції на час спірних відносин).

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За приписами ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час спірних відносин) призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, в редакції на час спірних відносин).

Так, п. 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

У розумінні п. 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п. 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців до служби в Десантно-штурмових військах, плаваючому складі, морській піхоті; кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України; а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

У силу п. 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16.11.2016 № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

За змістом пп. 2.3.1 та 2.3.2 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.

Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також:

розроблення та участь у розробленні проектів нормативно-правових актів, посібників, методичних рекомендацій з питань військово-лікарської експертизи;

розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України та МОЗ України медичних показань для військово-професійного призначення призовників до видів Збройних Сил України, родів військ та за військовими спеціальностями;

розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства оборони України науково обґрунтованих вимог до стану здоров`я військовослужбовців з метою максимального збереження їх на військовій службі, запобігання необґрунтованого їх звільнення із Збройних Сил України за станом здоров`я;

перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України;

організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти);

розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;

аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;

проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;

організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;

підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК;

прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України;

проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

Згідно із пп. 2.3.4. п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

За приписами пп. 2.4.4 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються:

організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;

контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у п. 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;

розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;

аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;

проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;

організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;

підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК;

розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи;

контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі;

проведення спільно з департаментами охорони здоров`я обласних (Київської міської) державних адміністрацій і ТЦК та СП аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи;

контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.

Відповідно до пп. 2.4.5. п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у п. 1.2 розділу I цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;

перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;

перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;

приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);

перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.

Згідно із пп. 2.4.6 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (пп. 2.4.10. п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до пп. 2.5.1. п. 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Підпунктом 2.4.2 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 встановлено, що ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону.

Главою 3 розділу І Положення №402 визначено порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК.

Так, за змістом п. 3.1, 3.2. глави 3 розділу І Положення №402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.

Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

У силу п. 3.3. глави 3 розділу I Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16.11.2016 № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.06.2024 за наслідками медичного огляду солдата ОСОБА_1 M(BЛ)K ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» прийнято постанову у формі довідки №1007/с, якою позивача визнано придатним до військової служби, не погодження з висновками якої стало підставою для звернення позивача до Центральної військово-лікарської комісії із заявою від 11.07.2024 про перегляд постанови (довідки) ВЛК №1007/с від 14.06.2024.

За наслідками її розгляду, листом від 06.08.2024 №33/4-Б-336 ДУ «ГМКЦ МВС України», висновки ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області», що викладені у довідці від 14.06.2024 №1007/с, визнані вірними, підстави для визнання позивача непридатним до військової служби на час проведення медичного огляду відсутніми. Разом з тим, у разі збереження обмежень в обсязі рухів та вираженого больового синдрому у правому колінному суглобі після відповідного курсу лікування позивач може пройти повторний медичний огляд згідно з направленням з місця служби.

Обґрунтовуючи протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, позивач у позові вказує, що лист від 06.08.2024 №33/4-Б-336 ДУ «ГМКЦ МВС України» не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, відповідачем не прийнято жодної постанови, а відтак не розглянуто його заяву належним чином, не перевірено роботу підпорядкованої ВЛК, не направлено його на контрольне обстеження та медичний огляду, не переглянуто постанову ВЛК від 14.06.2024 №1007/с.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що за змістом пп. 2.4.4 п. 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки щодо організації військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

При цьому, рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують організацію та порядок проведення військово-лікарської експертизи, передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК (штатні та позаштатні), які приймають постанови (свідоцтва про хворобу, довідки військово-лікарської комісії, протоколи засідання штатної військово-лікарської комісії) та які є обов`язковими до виконання.

Водночас, у спірному випадку відповідачем не проводився медичний огляд позивача, а відбувся розгляд його заяви про перегляд постанови ВЛК, що не є тотожним.

При цьому, порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК регламентований главою 3 розділу І Положення №402.

Відповідно до пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення №402, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Отже, Положенням №402 чітко визначено, що у разі визнання скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК або переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

До того ж, відповідно до ст. 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України2, ст. 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України наказом МВС України від 03.04.2017 №285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427, затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі - Положення №285, в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень).

Абзацом 3 п. 8 розділу 9 Положення № 285 передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється, особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення.

Так, у спірному випадку висновки M(BЛ)K ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області», викладені у постанові (довідці) від 14.06.2024 №1007/с, визнані відповідачем вірними, що засвідчує необґрунтованість заяви від 14.07.2024.

За таких обставин, доводи позивача щодо не прийняття за результатами розгляду його заяви постанови необґрунтовані та безпідставні.

З приводу зауважень позивача про те, що висновки ВЛК, викладені у постанові від 14.06.2024 №1007/с необґрунтовані, оскільки прийняті без належного медичного огляду, без врахування всіх медичних документів, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, суд вказує, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, який підлягає застосуванню в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд зауважує, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 806/526/16.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16.

Таким чином, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Як вже зазначалось судом, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби. Висновки ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. Тобто ВЛК приймає свої рішення після проведення належного медичного огляду з урахуванням оцінки стану здоров`я і фізичного розвитку громадянина, наявності фізичних вад.

Висновки ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, тобто ВЛК не застосовує бездумний, власний підхід до визначення діагнозів, разом з тим придатність або не придатність до військової служби визначається відповідно до суворих приписів Розкладу хвороб. Більше того, висновок ВЛК приймається після огляду особи хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей, обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини.

Слід вказати, що повторний медичний огляд може мати місце у випадку, коли суд встановить порушення процедури первинного медичного огляду. Не є підставою для повторного медичного огляду незгода з результатами першого медичного огляду та незгода з визначеним діагнозом.

При вирішенні спору суд керується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.06.2018 у справі № 806/526/16, від 12.02.2021 у справі №820/5570/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.

При цьому, порушень законодавства з частині дотримання процедури прийняття рішень з боку відповідача, які стверджує позивач, судом не встановлено, а матеріали справи не містять.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (04116, м. Київ, вул. Бердичівська, буд. 1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак