Справа № 400/8535/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р. № 400/8535/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500, вул. Варшавська,3-Б,смт Макарів,Київська обл., Бучанський р-н,08001 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

проскасування рішення від 18.04.2024 року № 38; зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 38 від 18.04.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, періоди роботи з 07.12.1994 по 01.09.2008 року згідно Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.01.2024 року № 1-1-36/13, та призначити та виплатити пенсію з 11.04.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем було подано заяву про призначення пенсії на пільгових умовах. Розглянувши вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області прийняло оскаржуване рішення, яким відмовило у призначенні пенсій та зарахуванню стажу, не зарахувавши пільговий стаж позивача. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, оскільки право на зарахування спірного стажу підтверджується наданими документами, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позов.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області проти позову заперечує, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що до пільгового стажу не зараховано періоди з 07.12.1994 по 01.09.2008 згідно довідки від 16.01.2024 №1-1-36/13, оскільки зазначена довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Додаток №5 заповнена без дотримання вимог, передбачених Порядком №637, а саме: відсутні документи на право підпису довідки директора з економіки та фінансів та відсутній підпис відділу кадрів.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач 11.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи принцип екстериторіальності вказана заява була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Київській області та було прийнято рішення №38 від 18.04.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу. Вказано, що відсутні правові підстави для зарахування до вислуги років періоду роботи Позивача з 07.12.1994 по 31.08.2008 згідно із довідкою від 16.01.2024 № 1-1-36/13, оскільки остання не відповідає формі, встановленій Додатком № 5 до Порядку № 637, а саме відсутній підпис відділу кадрів, а також відсутні документи, що підтверджують право підпису довідки директором з економіки та фінансів.

Не погоджуючись з рішенням відповідача № 38 від 18.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону, а саме: у період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Загальний стаж позивача не є спірним та складає 33 роки 10 місяців 3 дні.

Позивач досяг пенсійного віку у 57 років.

Необхідний для призначення пенсії пільговий стаж позивач здобув працюючи за періоди з 07.12.1994 по 31.08.2008 рр. в Дніпропетровській ремонтно-експлуатаційній базі флоту (ДРЕБф) відповідно до довідки №1-1-36/13 від 16.01.2024 року.

Відтак, відомості про наявність у позивача пільгового стажу роботи підтверджені.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Також основним документом, що підтверджує стаж роботи трудову книжку визначено і в п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено з матеріалів справи, наявність у позивача стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років підтверджується уточнюючою довідкою.

Так, в уточнюючій довідці АСК «УКРРІЧФЛОТ» чітко зазначено, що підтверджується стаж роботи позивача на посадах які відносяться до плавскладу та вказано, що позивач працював на умовах повного робочого дня, та вищезазначені у довідці посади дають право на отримання пенсії за віслугу років.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно відомостей, які містяться у матеріалах справи, позивач працював у спірні періоди, проте вказані періоди не зараховані відповідачем за оскаржуваним рішенням:

з 07.12.1994 по 31.08.2008 рр., оскiльки довiдка не вiдповiдае формi затвердженої додатком 5 до Порядку (вiдсутні документи на право пiдпису довiдки директора з економiки та фiнансiв, та вiдсутнiй пiдпис вiддiлу кадрiв).

Відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів роботи до пільгового стажу позивача, відповідач посилається на відсутність документів на право пiдпису довiдки директора з економiки та фiнансiв, та вiдсутнiй пiдпис вiддiлу кадрiв.

До заяви про призначення пенсії від 11.04.2024 року позивачем було надано довідку від 16.01.2024 року № 1-1-36/13 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану АСК «Укррічфлот», яка містить інформацію про роботу позивача в Дніпропетровському представництві АСК «Укррічфлот», Дніпропетровський ремонтно-експлуатаційній базі флоту (ДРЕБф), ДП «Дніпропетровський річковий порт» АСК «Укррічфлот»,

Відповідно до пункту 2.6. Порядку №58, у разі виявлення неправильного або не точного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників №301 від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядкуведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки повинно мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення було вчинено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановівід06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Тобто, недоліки, зазначені у рішенні про відмову, жодним чином не спростовують факт трудової діяльності позивача у спірні періоди роботи у Дніпропетровській ремонтно-ексрлуатаційній базі флоту, які неможливо підтвердити іншими документами ніж відповідною довідкою. При цьому, позивач, не може відповідати за правильність і повноту оформлення документів на підприємстві.

Недоліки у заповненні та оформленні документів щодо трудової діяльності особи не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Щодо посилання відповідача на ті обставини, що долучена до заяви довідка не містить підпису відділу кадрів, а також відсутні документи, що підтверджують право підпису довідки директором з економіки та фінансів, суд зазначає, що згідно пункту 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Як встановлено з довідки №1-1-36/13 від 16.01.2024 р., вона підписана директором з економіки та фінансів ОСОБА_2 , головним бухгалтером ОСОБА_3 , начальником департементу з організації та економіки праці ОСОБА_4 .

На думку суду, підстава відсутності підпису відділу кадрів перебуває поза межами волі особи якої стосується довідка, а тому такий формальний недолік не повинен спричиняти позбавлення права на пенсію.

Оскільки довідка містить усі відомості, передбачені пунктом 20 Порядку №637, які лише підтверджують пільговий характер роботи позивача у спірний період, відмова у призначенні пенсії за формальними ознаками її невідповідності формі довідки, передбаченої Додатком №5 до Порядку №637 є необґрунтованою.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 07.12.1994 по 31.08.2008 рр. підлягають зарахуванню до пільгового стажу, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Також суд, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 38 від 18.04.2024 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсій, оскільки вказане рішення прийнято відповідачем без урахування пільгового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за вислугу років з дати звернення, тобто з 11.04.2024 року, то суд відмовляє у її задоволенні, враховуючи наступне.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Суд зазначає, що підставою для відмови у призначенні пенсії стали висновки відповідача про незарахування періодів роботи до пільгового стажу відповідно до довідкц.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно із пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідалозакону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1ст. 58 Закону № 1058-ІVПенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 11.04.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1.

Із врахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2024 про призначення пенсії за вислугу років, та прийняти рішення по суті заяви від 11.04.2024 року з урахуванням пільгового стажу позивача та правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, ), Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, ) №38 від 18.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, періоди роботи з 07.12.1994 по 31.08.2008 рр., та повторно розглянути заяву від 11.04.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

4. У задоволенні інших вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, 08500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до ДП`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. С. Брагар