Справа № 759/19922/24
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19922/24

пр. № 2-а/759/237/24

25 листопада 2024 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши у спрощенному позовному провадженні адміністаритивний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , 25.09.2024року звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесено постанову № 1775 від 27.08.2024 року, за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП (Надалі - Постанова) та накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 25500 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до тексту постанови вбачається, що 17.08.2024 року о 09 годині 20 хв., в АДРЕСА_1 , встановлено що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із тим, що не з`явився у зазначений термін по повістці на 01.05.2024 року о 10 год. 00 хв. для проходження військово-лікарської комісії. Військово-зобов`язаний оповіщений 24.04.2024 року належним чином під його особистий підпис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок встановлений частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Таким чином

встановлено, що військово-зобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час особливого періоду.

Позивач вважає постанову - незаконною, такою що винесена з грубим порушенням норм КУпАП та не відповідною фактичним обставинам справи, оскільки позивач взагалі не був обізнаний про розгляд стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, оскільки, знаходячись 27.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі - РТЦК) отримував довідку військово-лікарської комісії № 11/21206 із додатками до неї. Під час отримання зазначених документів, співробітник РТЦК, який не повідомив позивачу свого звання та анкетні дані, надав мені для підпису папери про отримання Довідки ВЛК та надав ще якісь папери, нібито для формального підпису, як він йому повідомив.

Жодного повідомлення про те, що стосовно позивача розглядається або розглядалась справа про адміністративне правопорушення йому не повідомлялося, жодного виклику (повістка про виклик для розгляду адмінсправи відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП) з боку РТЦК щодо явки для участі у розгляді справи стосовно позивача- не надходила, жодних прав, які передбачено ст. 268 КУпАП, мені роз`яснено не було, жодних доказів відповідно до вимог ст. 251 КУпАП ОСОБА_1 надавалося для огляду.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати скасувати постанову начальника ТЦК, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити на підставі п.1 і п.7 ст.247 КУпАП, закрити провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути безспірне вилучення коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на користь позивача з суб`єкта владних повноважень - ТЦК на користь позивача, судовий збір в сумі 605,60 гривень на відшкодування шкоди, заподіяною позивачу протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю відповідача.

Ухвалою суду від 01.10.2024року відкрито провадження по справі в спрощенному провадженні без виклику сторін.

Відповідач своїм правом не скористався та відзив по справі не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесено постанову № 1775 від 27.08.2024 року, за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП (Надалі - Постанова) та накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 25500 грн.

Судом встановлено, що відповідач в оскаржуваній постанові зазначає, що 17.08.2024 року о 09 годині 20 хв., в АДРЕСА_1 , встановлено що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із тим, що не з`явився у зазначений термін по повістці на 01.05.2024 року о 10 год. 00 хв. для проходження військово-лікарської комісії. Військово-зобов`язаний оповіщений 24.04.2024 року належним чином під його особистий підпис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок встановлений частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Таким чином

встановлено, що військово-зобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час особливого періоду.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 6 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положенняст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням приписів ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другоюстатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією Українита законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановленихКонституцією Українимежах і відповідно до законів України (ч. 2ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюєтьсяКУпАП.

При вивченні матеріалів заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, як громадянина, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинено в особливий період, що в судовому засіданні підтверджується оскаржуваною постановою.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першої цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян.

Суд, зазначає, що 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період. Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 01.05.2024року, оскільки зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 245-246, 251, 268, 283 КУпАП, ст.ст.2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити .

Постанову про накладення адміністративного стягнення №1775 від 27.08.2024року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л.М. Шум