Справа № 560/9000/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 560/9000/24

25 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження питання про витребування доказів у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Сьомого апеляційного адміністративного суду знаходиться вищезазначена адміністративна справа.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено що предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному обсязі грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 16.07.2020 по 19.05.2023.

Положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

У постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок щодо питання про те, положення якої норми підлягають застосуванню у питанні визначення строку звернення до суду у справах, пов`язаних з порушенням закону про оплату праці у публічно-правових відносинах. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що норма статті 233 Кодексу законів про працю України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 року №2352-IX, далі Закон України від 01.07.2022 №2352-IX) "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

06.04.2023 Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, предметом спору якої також є недотримання законодавства про оплату праці. У вказаному рішенні сформовано наступні висновки: «До 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».

Отже, у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

У цій справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в тому числі, про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 20.07.2022 року по 19.05.2023 року.

Таким чином, до вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 20.07.2024 підлягає застосуванню редакція норми частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України після 19 липня 2022 року, в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 31 жовтня 2024 року (справа № 500/7140/23) вказав на необхідність дослідження судами питання, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права при зверненні до суду із позовними вимогами про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені поза межами тримісячного строку, встановленого ст.233 Кодексу законів про працю України після 19 липня 2022 року, в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, колегія суддів дійшла висновку, що з метою непорушення прав та гарантій позивача на всебічний та об`єктивний розгляд адміністративної справи, необхідно запропонувати останньому надати докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом, в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

При цьому, колегія суддів вважає, що з метою недопущення пропуску строків розгляду апеляційної скарги, встановленого ст.309 КАС України, необхідно зупинити провадження у даній справі до надходження від позивача, зазначених вище доказів.

Керуючись ст.ст. 80, 205, 243, 308, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Запропонувати ОСОБА_1 протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали, надати суду докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом, в частині що стосується позовних вимог з 20.07.2022.

Зупинити провадження у справі до надання ОСОБА_1 вищезазначених доказів.

Копію ухвали направити особам, що беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає .

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.