Справа № 214/906/24
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/906/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/906/24 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Неклеси Миколи Миколайовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття справи,-

Представники: від позивача адвокат Неклеса М.М., від відповідача-1 ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Неклеса М.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 26.01.2024 (зареєстровано 29.01.2024), в якій просив суд: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №10 від 16.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладення штрафу в сумі 5 100 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16.01.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі скорочено - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) підполковником ОСОБА_2 винесена постанова №10 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 5 100 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. З даної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився (не прибув) по повістці 28.12.2023, яку отримав особисто під підпис 25.12.2023, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» після початку проведення загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022. Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу представник вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зі змісту оскаржуваної постанови, винесеної відносно ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 порушив абз.2 ч.10 ст.22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: не з`явився (не прибув) по повістці 28.12.2023, яку отримав особисто, під особистий підпис 25.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП. Однак, як вбачається з медичного висновку #B6AH-ACBB-7CA2-9M2E від 28.12.2023, ОСОБА_1 перебував на лікарняному у період з 28.12.2023 до 02.01.2024, у зв`язку із чим не мав фізичної можливості прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, 29.12.2023 представником було направлено адвокатський запит разом із особистою письмовою заявою ОСОБА_1 про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та вважати його, таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із наявністю у його матері ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності. Однак, письмової відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо надання відстрочки під час мобілізації, на яку позивач має право відповідно до закону, так і не надходило. Враховуючи вищевикладене, а також факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному та подання адвокатського запиту разом із особистою заявою ОСОБА_1 про надання відстрочки, представник вважає, що при винесенні постанови відповідач порушив вимоги законодавства щодо надання відстрочки під час мобілізації.

Ухвалою суду від 02.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; з власної ініціативи судом витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП (постанова №10 від 16.01.2024).

Ухвалою суду від 23.02.2024 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заяву про виклик свідків та клопотання про витребування доказів, подані представником позивача, судом залишено без розгляду з огляду на позицію представника позивача, який зняв їх з розгляду.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 подано відзив на позов. Свої заперечення представник відповідача мотивував тим, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про військовий облік і військову службу» має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 . 25.12.2023 ОСОБА_1 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 під підпис було вручено повістку для явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 28.12.2023. Однак, 28.12.2023 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, про підстави та поважність причин неприбуття не повідомив належним чином, підтверджуючих документів не надав. Після неприбуття по повістці 28.12.2023 відомості щодо позивача були передані зверненням щодо доставлення громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення, до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. 15.01.2024 у супроводі працівників поліції ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами чого встановлено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та винесено постанову. Розгляд справи проведено у присутності ОСОБА_1 . Від ознайомлення з протоколом та постановою, отримання її копії позивач відмовився, що було зафіксовано у присутності свідків у встановленому законом порядку. Жодних заяв чи клопотань, у тому числі щодо залучення адвоката, ОСОБА_1 не заявляв у ході розгляду справи. Представник вважає, що доводи позивача, що він «не мав фізичної можливості прибути за викликом» не мають юридичного значення як доказ та не підтверджують поважність неприбуття 28.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, останній не надав. Додатково представник відповідача зауважив, що з інформаційної довідки електронної системи охорони здоров`я слідує, що «тимчасова непрацездатність» невизначеного характеру мала місце у ОСОБА_1 у період з 28.12.2023 до 02.01.2024, проте, що перешкоджало позивачеві з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 після 02.01.2024 до моменту, коли він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 у супроводі працівників поліції 15.01.2024, невідомо. Посилання позивача на адвокатський запит щодо надання йому відстрочки від призову не має жодного значення для розгляду даної справи, однак, навпаки, на думку представника, є черговим свідченням факту свідомого ігнорування ним вимог ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зважаючи на вищенаведене, відповідач вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

Після ознайомлення з відзивом у приміщенні суду, представник позивача - адвокат Неклеса М.М. не скористався правом на подання відповіді на відзив.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін, які про свою участь у розгляді не заявили.

Позивач та його представник адвокат Неклеса М.М. про свою подальшу участь в судовому розгляді не заявили, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Будучи присутнім в судовому засіданні 11.04.2024, представник пред`явлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. У подальшому на виклики до суду не зявився, про поважність причин неприбуття не повідомив.

Відповідач-2 у встановлений судом строк з дня отримання позову та ухвали про відкриття провадження відзив на позов не подав, додаткового строку для цього не потребував. Суд неодноразово повідомляв відповідачів про розгляд справи, однак, відповідачі повідомлення проігнорували та інтересу до розгляду справи не проявляли.

З огляду на неподання відповідачем-2 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, керуючись ч.2 ст.175 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку доказам в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

25.12.2023 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 під особистий підпис була вручена повістка про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 28.12.2023.

16.01.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову №10 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 грн. За змістом постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився (не прибув) до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці 28.12.2023, яку отримав особисто під підпис 25.12.2023, чим порушив вимоги абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий облік і військову службу» після проведення загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Не погодившись з постановою №10 від 16.01.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, позивач, діючи через представника, оскаржив її в судовому порядку.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови, кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як слідує зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України», особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз.3 ст.4 «Про оборону України», з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови №10 від 16.01.2024 в Україні діяв особливий період, а відтак інкриміновані позивачеві діяння, об`єктивна сторона яких наведена у спірній постанові, дійсно мають кваліфікуватись за ч.2 ст.210-1 КУпАП. При цьому, диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку. Позивачеві інкримінується порушення вимог абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий облік і військову службу» (у редакції на момент вчинення інкримінованого порушення), громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Аналогічні за змістом приписи передбачені ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», яка також визначає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з оскаржуваною постановою №10 від 16.01.2024, позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці 28.12.2023, проте не з`явився без поважних причин. Як на поважність причин неприбуття, ОСОБА_1 посилався на перебування його на лікарняному.

Відповідно до копії медичного висновку №В6АН-АСВВ-7СА2-9М2Е від 2023-12-28, сформованого лікарем загальної практики - сімейним лікарем ОСОБА_4 . Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради, виданий лікарняний на період непрацездатності 2023-12-28 2024-01-02, категорія захворювання або травма загального характеру. При цьому, в графі тимчасова непрацездатність особи не зазначені анкетні дані пацієнта, лише вказано буквенно-цифровий запис, тобто з вказаного медичного висновку не можливо достеменно встановити, що він відкритий саме на ім`я ОСОБА_1 .

Із відповіді лікаря загальної практики - сімейним лікарем ОСОБА_4 . Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради від 07.06.2024 за №7714 на запит суду слідує, що 28.12.2023 ОСОБА_1 дійсно звертався до сімейного лікаря. Медичний висновок про тимчасову непрацездатність був сформований в електронній систем 28.12.2023 о 18.25 год. по категорії непрацездатності «захворювання або травма загального характеру». Медичний висновок про тимчасову непрацездатність сформовано з 28.12.2023 та закрито 02.01.2024 включно.

Доказів повідомлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 про поважність причин неприбуття 28.12.2023 за повісткою, у тому числі шляхом направлення на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви з долученням відомостей про перебування на лікарняному, останній суду не надав. До того ж згідно з позицією відповідача-1, представник ІНФОРМАЦІЯ_4 категорично заперечує ці обставини, посилаючись на те, що про поважність причин неявки позивач не повідомляв. Тобто, будучи повідомленим належним чином про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 28.12.2023, позивачем не було повідомлено належним чином відповідача про наявність поважних причин не прибуття, а саме, перебування на лікарняному.

У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою 28.12.2023, офіцер ВВОБСЗ ОСОБА_5 звернувся на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з рапортом щодо подання у розшук до Національної поліції в Дніпропетровській області військовозобов`язаного ОСОБА_1 за ст.210-1 КУпАП.

29.12.2023 у зв`язку з подальшим не прибуттям ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено звернення №13190 до відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо доставляння ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи.

Як слідує з листа начальника відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Федотова Д.В., на виконанні у ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходилось звернення щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У ході виконання матеріалів відповідно до ст.259 КУпАП ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де працівниками установи відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Дійсно, з матеріалів справи слідує, що 16.01.2024 о 12.30 год. офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, доведено його права та обов`язки та вимоги законодавства, повідомлено про необхідність надання пояснень та докази поважності неприбуття. Призначено розгляд справи на 12.30 год. 16.01.2024 у приміщенні будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, факт відмови зафіксовано у присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджується підписами останніх.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, з досліджених доказів суд дійшов висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача 28.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства. Будь-яких процесуальних порушень при розгляді справи відносно позивача судом не виявлено, в той час як посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 діяли в межах правового кола та з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Суд вважає за доречне також зауважити, що тимчасова непрацездатність позивача тривала з 28.12.2023 до 02.01.2024, втім, після 02.01.2024 позивач особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що фактично і стало підставою для складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2024 та оголошення його у розшук.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд вважає, що в будь-якому випадку у позивача були відсутні поважні причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що, як правильно зазначено відповідачем, є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.210-1 КУпАП.

Посилання позивача на наявність підстав для надання йому відстрочки від призову не має жодного значення для розгляду даної справи зважаючи на те, що предмет спору у справі цього не стосується.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Згідно зі ст.246 ч.5 п.2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідачів, а відтак правові підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору відсутні.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Неклеси Миколи Миколайовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття справи залишити без задоволення.

Постанову №10 від 16.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладення штрафу в сумі 5 100 грн. винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 залишити за ним.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його складання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інн НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Адвокат Неклеса Микола Миколайович, інн НОМЕР_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5403, видане 13.05.2022 Радою адвокатів Дніпропетровської області, адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Металургів, 38-а, офіс 44.

ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення у письмовому провадженні 22.11.2024.

Суддя О.І. Євтушенко