Справа № 404/3536/24
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3536/24
Номер провадження 2-а/404/63/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Пигина Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Пигина Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, по якому просить, скасувати постанову серії ЕНА №1867761 від 09.04.2024 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн.,провадження у справі закрити.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.04.2024 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Пигина В. В. винесено постанову ЕНА №1867761 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

У постанові зазначено, що 09.04.2024 року о 18 год 11 хв. позивач керуючи автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 рухалась по вул. Холодноярській 1, у м. Кропивницькому, в населеному пункті перевищив встановлене обмеження швидкості на 30 км/год., а саме рухався зі швидкістю 80 км/год при дозволенних 50 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam TC429.

Позивач вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки фіксація поліцейським за допомогою спеціальних засобів фото-відео порушень ПДР перевищення дозволеної швидкості руху на транспортних засобах повинна відбуватися стаціонарно вмонтованим способом. Вказує, що ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначає, що прилад, яким вимірювалась швидкість не був вмонтований на дорозі стаціонарно, відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор тримав його просто в руках, вібрація під час такого фіксування, викликана саме по причині нестабільного закріплення, призводить до наявності похибки та впливає на достовірне відображення реальної швидкості руху автомобіля. Такі дії поліцейських повністю не відображають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а отже є незаконними та суперечать статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2024 року адміністративний позов залишено без руху.

29.04.2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання.

Представником відповідачів 31.05.2024 року через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, представник позивача 07.06.2024 року через канцелярію суду подав відповідь на відзив в якому наполягав на задоволенні позовних вимог. .

12.06.2024 року представником відповідачів подано заперечення на відповідь на відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2024 року проведено заміну первісного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України належним - Департамент патрульної поліції.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі, представник відповідачів в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2024 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1867761, в якій зазначено, що позивач керуючи автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Холодноярській (Московська), 1, у м. Кропивницькому, в населеному пункті перевищив встановлене обмеження швидкості на 30 км/год., а саме рухався зі швидкістю 80 км/год при дозволенних 50 км/год, чим порушив п. 12.4ПДР України, порушення швид. режиму в населених пунктах.

По факту вчинення правопорушення, відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За приписами п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з п.п. 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

За статтею222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил користування засобами транспорту, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 80 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 30 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM TC429. Розгляд справи, права та обов`язки зафіксовано на бодікамери 467619. Порушив п.12.4 ПДР- Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість - не більше 50 км/год).

Доводи позивача, що відповідачем, при винесенні постанови, порушено ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197 -12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС00429 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд, звертає увагу, що вказана норма передбачає можливість (що не є тотожним обов`язку) закріплення, монтування та розміщення технічних приладів та технічних засобів, передбачених пунктами 1 і 2 цієї частини, тобто не виключає можливість використання таких приладів та засобів в ручному режимі.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 р. у складі Великої палати у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. 6 ,8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Пигина Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, а постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1867761 від 09.04.2024 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Пигина Владислав Володимирович, місце знаходження: вул..Ю. Бутусова 22, м. Кропивницький;

відповідач: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, місце знаходження: вул..Ю. Бутусова 22, м. Кропивницький;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ.

Повне судове рішення складено 26.11.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО