Справа № 380/14426/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 рокусправа № 380/14426/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії ДПСУ - Головного військово - медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; далі - Позивач) до Центральної військово - лікарської комісії ДПСУ - Головного Військово - Медичного Клінічного Центру (Центральний Клінічний Госпіталь) ДПС (вул. Володимирська, 26, м. Київ; 01601; ; далі - Відповідач) з вимогами:

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово - лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови у формі довідки №143 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) 24 травня 2024 року.

Зобов`язати Центральну військово - лікарську комісію Державної прикордонної служби України розглянути заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови у формі довідки №143 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) 24 травня 2024 року.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він звернувся із заявою про перегляд постанови у формі довідки постійно діючої госпітальної військово - лікарської комісії Одеського військово медичного клінічного центру ДПС України № 143 від 24.05.2024 року до Центральної військової лікарської комісії ДПС України. Однак, отримав відмову викладену листом від 21.06.2024. Такі дії вважає протиправними, оскільки ЦВЛК, на його думку, повинна була за результатом розгляду заяви винести встановлену чинним законодавством постанову.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому заперечували проти позовних вимог.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги і зазначив, що за результатами перевірки фактів зі звернення позивача, ЦВЛК не встановила порушень з боку членів госпітальної ВЛК Одеського військово медичного клінічного центру, надані медичні документи Позивача не спростували висновків членів ВЛК таким чином відсутня правова підстава для скасування діючої постанови ВЛК № 143 від 24.05.2024 року та винесення власного рішення ЦВЛК оформленого протоколом засідання.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно довідки НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військової частини НОМЕР_4 ), судом встановлено,що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з 01 квітня 2022 року по теперішній час. З 05 квітня 2022 року перебуває в зоні бойових дій згідно наказу «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розтащовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 травня 2022 року» № 75 від 25.04.2022 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25 квітня 2022 року № 453/37789.

За результатами медичного обстеження позивача ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) складено висновок у формі довідки постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії від 24.05.2024 за №143.

Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії,каліцтва):

Гіпертонічна хвороба ІІ стадії (потовщення комплексу інтима медіа сонних артерій та наявність АБ ЗСА праворуч). ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз мі трального та аортального клапанів. Пароксизмальна форма фібриляції перед сердець. Часта стійка надшлуночкова екстрасистолія. СН Іст. Церебральний атеросклероз. Дисцикуряторна енцефалопатія ІІ ст. з помірним порушеннями функції.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням Батьківщини.

(Довідка про безпосередню участь особи в бойових діях від 02.04.2015 № 445).

Ковзна кила стравохідного отвору діафрагми І ст. без порушення функцій. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті ШМ з 1,0 м праворуч та з 2,0 м ліворуч. Часткова вторинна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті ШМ з 1,0 м праворуч та з 2,0 ліворуч. Часткова вторинна адентія. Дифузний зоб 1 ст., кісти щитоподібної залози без порушення функцій. Артроз обох колінних суглобів ІІ ст. з помірними порушеннями функцій. Правобічний сколіоз ІІ ст, грудного відлілу хребта без порушення функцій. Двобічна п?яткова шпора. Полінейропатія нижніх кінцівок, сенсомоторна форма з незначними порушеннями функцій. Бронхіальна астма, персистуюча форма, частково контрольована, III ступінь терапії, бульозна емфізема верхніх часток обох легень без порушення ФЗД. Хронічний вірусний гепатит С (аНСV позитивний, ПЛР РНК НСV негативний) без порушення функцій. Хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії без порушення функцій. Доброякісна гіперплазія передміхурової залози 1 ст. з незначними порушеннями функцій. Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби.

Викривлення носової перетинки без порушення носового дихання. Обмежений остеохондроз грудного та поперекового відділу хребта без порушення функцій. Хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії без порушення функцій. Доброякісна гіперплазія передміхурової залози І ст. з незначними порушеннями функцій.

На підставі статей 38-б, 39-б, 36-б, 47-б, 62-б, 61-б, 41-б, 64-в, 23-в, 68-в- графи ІІ додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України , затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 № 333.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся із заявою про перегляд постанови у формі довідки постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) №143 від 24 травня 2024 року до Центральної військової лікарської комісії ДПСУ.

Листом Центральна військово лікарська комісія ДПС України від 21.06.2024 року № 13.1/553, стосовно скарги позивача щодо повторного медичного огляду ВЛК та скасування постанови госпітальної ВЛК Одеського військово медичного клінічного центру ДПСУ № 143 від 24.05.2024 року, повідомила про те,що постанова госпітальної ВЛК № 143 від 24.05.2024 року винесена ОВМКЦ ДПСУ у відповідності до вимог Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, із зазначенням причинного зв`язку захворювань, про відсутність підстав для її перегляду та направлення позивача на повторний медичний огляд.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.92 №2801-ХІІ визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".

Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Військово-лікарська експертиза в Державній прикордонній службі України у період виникнення спірних правовідносин проводилась відповідно до вимог Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 (надалі, також Положення №333).

Згідно з пунктом 1 розділу 1 глави ІІ Положення №333 серед основних завдань військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є, зокрема, визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.

Пункти 2, 3, 4 розділу 1 глави ІІ Положення №333 передбачають, що для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК).

ЦВЛК та ВЛК(ЛЛК) приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (далі - довідка ВЛК) (додаток 2), протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (додаток 3).

У прийнятті постанов усі ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 розділу 4 глави ІІ Положення №333 до постійно діючих військово-лікарських комісій відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК, які утворюються:

госпітальна ВЛК - в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби, за клінічними профілями в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби може бути створено декілька госпітальних ВЛК;

гарнізонна ВЛК - при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби.

Організація проведення медичного огляду госпітальної (гарнізонної) ВЛК в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби покладається на начальника закладу.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладаються: проведення медичного огляду, контрольного та повторного оглядів осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; проведення медичного огляду водолазів; ведення книги протоколів засідань ВЛК (ЛЛК) (додаток 4) та здавання її в архів; контроль за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, строком проведення обстеження; проведення разом із медичними спеціалістами клінічних госпіталів та начальниками служб охорони здоров`я органів Держприкордонслужби, що перебувають у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби, аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо поліпшення стану здоров`я військовослужбовців, їх узагальнення та надання до ЦВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; за погодженням з керівниками відповідних органів Держприкордонслужби залучати до роботи на правах членів комісії медичних та інших фахівців.

Згідно з пунктом 1 розділу 1 глави ІІІ Положення №333 медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.

Пункт 4 розділу 1 глави ІІІ цього Положення №333 визначає, що постанови ВЛК приймаються на підставі розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 5), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 6). Розклад хвороб розроблено відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (далі - МКХ-10).

Відповідно до пункту 1 розділу 4 глави ІІІ Положення №333 направлення на медичний огляд проводиться начальниками відповідних органів Держприкордонслужби, де проходить службу військовослужбовець, військовою прокуратурою, судами, головою ЦВЛК, начальниками закладів охорони здоров`я Держприкордонслужби за місцем лікування.

Військовослужбовці, захворювання, наслідки поранення, травми, контузії, каліцтва яких згідно з Розкладом хвороб, ТДВ або Переліком хвороб зумовлюють обмежену придатність до військової служби, направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника органу Держприкордонслужби, у якому проходить службу такий військовослужбовець (пункт 1 розділу 4 глави ІІІ Положення №333).

Пунктами 8 та 9 розділу 4 глави ІІІ Положення №333 передбачено, що медичний огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, отоларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичних показань - лікарями інших спеціальностей.

Обов`язково здаються загальні аналізи крові та сечі, проводяться ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітки; потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.

Відповідно до пункту 11 розділу 4 глави ІІІ Положення №333 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує вік, освіту, військовий фах, підготовку, професійний досвід, фактичну працездатність, бажання проходити військову службу, висновок начальника органу Держприкордонслужби та начальника служби охорони здоров`я цього органу, викладені в службовій та медичній характеристиках, можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, що найбільше відповідає стану його здоров`я.

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків за станом здоров`я або про придатність до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню ЦВЛК не підлягає. Копія зазначеної довідки направляється до ЦВЛК для обліку та контролю (пункт 14 розділу 4 глави ІІІ Положення №333).

Пункт 1 розділу 11 глави ІІІ Положення №333 передбачає, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів.

ВЛК при винесенні постанови оцінює висновки лікарів за результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби, документи особи, які характеризують стан її здоров`я, з інших закладів охорони здоров`я (результати обстежень, висновки лікарів і спеціалістів тощо) за наявності, які є додатковими матеріалами для встановлення діагнозу.

У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні, у разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.

Відповідно до пункту 2 розділу 11 глави ІІІ Положення №333 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються та переглядаються ЦВЛК.

За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Постанови ВЛК інших військових формувань, які винесені стосовно військовослужбовців Держприкордонслужби, підлягають обов`язковому розгляду ЦВЛК Держприкордонслужби з прийняттям власної постанови.

Пунктом 3 розділу 11 глави ІІІ Положення №333 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються, серед іншого, постанови такого змісту:

1) придатний, зокрема, до військової служби;

2) непридатний, серед іншого, до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (на воєнний час приймається постанова "Обмежено придатний до військової служби"); до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (постанова приймається у воєнний час);

постанова «Непридатний до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців» приймається на підставі статей 7, 11, 12г, 13ґ, 24, 37, 44, 48, 56, 59, 65, 72, 81 Розкладу хвороб у випадках, коли для відновлення придатності (обмеженої придатності) до військової служби необхідний строк від 6 до 12 календарних місяців.

3) потребує, зокрема, звільнення від виконання службових обов`язків на ___ календарних днів з перебуванням в стаціонарі___________(вказати назву закладу охорони здоров`я органу Держприкордонслужби) (постанова приймається щодо курсантів Національної академії Держприкордонслужби і військовослужбовців строкової служби); звільнення від виконання службових обов`язків на ___ календарних днів; відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів;

4) обмежено придатний до військової служби:

постанова приймається щодо військовослужбовців одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у довільній формі зазначається, які види служби та роботи даній особі протипоказані;

особи, визнані обмежено придатними до військової служби, до служби у плавскладі, льотної роботи, роботи за окремими військово-обліковими спеціальностями згідно з таблицями А, Б, В ТДВ непридатні;

з метою медичної та соціальної реабілітації особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, за їх зверненнями проходять повторний медичний огляд госпітальними (гарнізонними) ВЛК, але не раніше ніж через 3 роки після прийняття постанови про обмежену придатність до військової служби;

5) тимчасово непридатний, зокрема до певних видів служби.

Також пунктами 4 та 5 розділу 11 глави ІІІ Положення №333 передбачено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов:"Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Обмежено придатний до військової служби".

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, IV, ВЛК приймає одну з таких постанов: "Обмежено придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби".

Отже, законодавством регламентовано чітку процедуру проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовця військово-лікарською комісією, яка передбачає здійснення медичного огляду особи відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань.

Разом з тим системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що медичний огляд військовослужбовців повинен здійснюватися за методом індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби, тобто з урахуванням усіх медичних показників щодо стану здоров`я особи.

За результатами медичного обстеження позивача, ВЛК Одеського військово-медичного клінічного центру (клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України складено довідку постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії від 24.05.2024 за №143. На підставі статей 38-б, 39-б, 36-б, 47-б, 62-б, 61-б, 41-б, 64-в, 23-в, 68-в- графи ІІ додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 № 333, обмежено придатним до військової служби (а.с. 14).

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу II Положення №333 ЦВЛК є органом вищого рівня із проведення медичного огляду ВЛК в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.

Пунктом 8 глави 2 розділу II Положення №333 передбачено, що ЦВЛК має право, зокрема, приймати постанови згідно з цим Положенням, переглядати або скасовувати постанови постійно діючих, тимчасово діючих ВЛК (ЛЛК) нижчого рівня, переглядати власні постанови.

Як встановлено судом, позивач скерував до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України скаргу щодо проведення потворного медичного обліку ВЛК та скасування постанови госпітальної ВЛК Одеського військово медичного клінічного центру ДПСУ, № 143 від 24.05.2024 року.

Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України листом №13.1/553 від 21.06.2024 повідомила, що постанова госпітальної ВЛК № 143 від 24.05.2024 року винесена ОВМКЦ ДПСУ у відповідності до вимог Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, із зазначенням причинного зв`язку захворювань про відсутність підстав для її перегляду та направлення позивача на повторний медичний огляд.

Суд зазначає, що предметом цього спору не є порушення процедури проходження медичного обстеження позивачем під час обстеження ВЛК і звертає увагу на те, що давати оцінку стану здоров`я позивача, встановленому ВЛК діагнозу та робити висновок про придатність чи непридатність до військової служби, не є компетенцією суду.

Позивач в позовній заяві вказує, що його заява розглянута відповідачем у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», а не у відповідності по приписів Положення №333, що дає підстави для оскарження бездіяльності та зобов`язання ЦВЛК розглянути заяву та прийняти відповідну постанову.

Як вже було зазначено вище та передбачено Положенням №332, особа, яка не погоджується з висновком ВЛК, може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії, надати додаткові данні чи матеріали обстеження та обґрунтування.

Водночас, суд наголошує, що правовідносини, які виникли між сторонами цього спору, не можуть врегульовуватись Законом України «Про звернення громадян», як на тому наполягає відповідач.

Так, за приписами частини першої статті 1 ЗУ «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга).

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя).

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).

Вивчивши скаргу позивача, суд зазначає, що вона не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою, в якій позивач, не погодившись із висновком постійно діючої госпітальної військово лікарської комісії, оскаржує його в порядку, передбаченому Положенням №332 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої скарги повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у порядку, що передбачений Законом №393/96-ВР.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до положення пункту 8 глави 2 розділу II Положення №333 ЦВЛК має зокрема право: приймати постанови згідно з цим Положенням, переглядати або скасовувати постанови постійно діючих, тимчасово діючих ВЛК (ЛЛК) нижчого рівня, переглядати власні постанови; оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення; перевіряти роботу ВЛК (ЛЛК) з питань організації та проведення ними медичного огляду; розглядати, переглядати та скасовувати, затверджувати (не затверджувати), а також контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК), строк розгляду свідоцтв про хворобу становить не більше 10 робочих днів з дня їх отримання ЦВЛК; розглядати документи ВЛК, які складені за результатами проведених у разі направлення медичних оглядів військовослужбовців в закладах охорони здоров`я інших військових формувань, та виносити власну постанову; у разі незатвердження постанови ВЛК (ЛЛК) скасовувати її та протягом п`яти робочих днів з дати її скасування виносити іншу постанову із зазначеного питання; у разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК (ЛЛК) при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК (ЛЛК) не затверджено; надавати роз`яснення щодо формулювань постанов ВЛК (ЛЛК); перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби з питань здійснення медичного огляду ВЛК; рекомендувати направлення військовослужбовців на обстеження в інтересах медичного огляду ВЛК до спеціалізованих закладів охорони здоров`я.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. (п. 12 Постанови 332).

З урахуванням вищенаведеного, ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.

Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач не сплачував судовий збір при поданні позовної заяви, а отже, враховуючи приписи ст.139 КАС України, такий не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Центральної військово - лікарської комісії ДПСУ - Головного Військово - Медичного Клінічного Центру (Центральний Клінічний Госпіталь) ДПС (вул. Володимирська, 26, м. Київ; 01601; код ЄДРПОУ - 14321618) про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово - лікарської комісії щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови у формі довідки № 143 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) 24 травня 2024 року.

Зобов`язати Центральну військово - лікарську комісію Державної прикордонної служби України розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови у формі довідки №143 постійно діючої госпітальної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) 24 травня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна