Справа № 560/11510/24
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

за участю:секретаря судового засідання Пастух В.М. представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області - Кирильцевої Л.В. - Таранчук Л.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу в сумі 120 279,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 120 279,84 грн. Вказав, що відповідачу було виставлено податкову вимогу. Проте, вжиті позивачем заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 12.08.2024 зобов`язано управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали надати суду інформацію, яка міститься в Єдиному державному демографічному реєстрі, щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.08.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 16.09.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує, зазначає, що зверталась до Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо проведення звірки, за результатами якої отримала нові податкові повідомлення-рішення за 2020, 2021 та 2022 року з якими вона не погоджується.

ОСОБА_1 17.09.2024 подано зустрічний позов.

Ухвалою суду від 18.09.2024 зустрічний позов ОСОБА_1 , залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків зустрічного позову - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 02.10.2024 продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків зустрічного позову на 3 дні з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою суду від 17.10.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду. Прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у справі №560/11510/24. Об`єднано в одне провадження вимоги про стягнення з ОСОБА_1 коштів у рахунок погашення податкового боргу та про визнання протиправними та нечинними податкових повідомлень-рішень. Перейдено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Представником Головного управління ДПС у Хмельницькій області 01.11.2024 подано відзив на зустрічний позов, у якому з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні сторони підтвердили наведені у позові та зустрічному позові обставини, просили їх задовольнити.

Суд встановив такі обставини справи.

Відповідно до відомостей інформаційних систем Державної податкової служби України, на момент формування податкових повідомлень-рішень, у власності ОСОБА_1 перебував об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 10319,8 кв. м, реєстраційний номер - 47, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями інформаційної системи Державної податкової служби України ОСОБА_1 не зареєстрована фізичною особою - підприємцем та не здійснювала діяльність з промислового виробництва (виготовлення промислової продукції у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010), отже вищезазначена нежитлова будівля не використовувалась у господарській діяльності, що є однією з умов надання пільги зі сплати податку згідно з п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.

Рішеннями Теофіпольської селищної ради встановлені наступні ставки на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на нежитлові будівлі:

- на 2020 рік - 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати (рішення від 27.06.2019);

- на 2021 рік - 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати (рішення від 28.07.2020);

- на 2022 рік - 0,5 % від розміру мінімальної заробітної плати (рішення від 25.06.2021).

Враховуючи зазначене, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було здійснено розрахунок податку за вказаний об`єкт нежитлового нерухомого майна та сформовано податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- від 26.10.2023 №0-2217 на суму 223393,57 грн. за 2020 рік;

- від 26.10.2023 №0-2217 на суму 309594,00 грн. за 2021 рік;

- від 26.10.2023 №0-2217 на суму 335393,50 грн. за 2022 рік.

Не погоджуючись із сформованими податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДПС у Хмельницькій області з заявою від 29.11.2023 б/н (вх. від 29.11.2023 №50024/6) щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Під час розгляду звернення було встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 перебувало нежитлове приміщення, лінійно - монтажна ремонтна дільниця, площею 1429,4 кв.м, реєстраційний номер - 47, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (Інформаційна довідка 400429747 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно додається).

У зв`язку з цим ППР від 26.10.2023: №0-2217 на суму 223393,57 грн. за 2020 рік; №0-2217 на суму 309594,00 грн. за 2021 рік; №0 2217 на суму 335393,50 грн. за 2022 рік, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області були відкликані (скасовані) та одночасно сформовані нові податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (щодо нежитлового приміщення, лінійно - монтажної ремонтної дільниці, площею 1429,4 кв. м):

- від 20.12.2023 №0-2217 на суму 30942,34 грн. за 2020 рік;

- від 20.12.2023 №0-2217 на суму 42882,00 грн. за 2021 рік;

- від 20.12.2023 №0-2217 на суму 46455,50 грн. за 2022 рік.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з підп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За змістом підп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п 266.1.1, п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (266.2.1, п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України).

За правилами пп. 266.3.2 п. 266.1 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п.п. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466), який набрав чинності 23.05.2020 внесено зміни, зокрема, до п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.

Так, відповідно до п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор), що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000), будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесені до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018 2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 - «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 - «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 - «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 - «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 - «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 - «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», С «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», Е «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Тобто, з метою застосування норм п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ промисловими вважаються підприємства, які відповідно до ДК 009:2010 відносяться до секцій:

В «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів»,

С «Переробна промисловість», зокрема виробництво харчових продуктів, напоїв, тютюнових виробів, текстильне виробництво, виробництво шкіри, виробів зі шкіри та інших матеріалів,виробництво паперу та паперових виробів, поліграфічна діяльність, тиражування записаної інформації тощо;

D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря»,

Е «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами»

F «Будівництво».

Також Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому, суб`єктами господарювання є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному Законом України від 15 травня 2003 року № 755-ГУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Отже, статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, за умови, що об`єкт нерухомості, який належить, зокрема, фізичній особі, використовується у господарській діяльності такої особи (з урахуванням виду діяльності по КВЕД), за функціональним призначенням щодо промислового виробництва, є підставою для застосування вимог пп. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Судом встановлено, що у 2020 - 2022 роках ОСОБА_1 не була зареєстрована фізичною особою - підприємцем та не здійснювала діяльність з промислового виробництва (виготовлення промислової продукції у секціях В - F КВЕД ДК 009:2010), отже вищезазначена нежитлова будівля не використовувалась у господарській діяльності, що є однією з умов надання пільги зі сплати податку згідно з п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.

Отже відсутні підстави застосування пп. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України на зазначений об`єкт нежитлової нерухомості.

При цьому суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 щодо неможливості здійснення господарської діяльності з огляду на існування спору з ТОВ "Подільське" стосовно земельних ділянок, оскільки норми податкового законодавства не передбачають звільнення від сплати податків за наведених причин.

За положеннями п.п 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

При цьому, як свідчать матеріали справи, податкові повідомлення-рішення за звітний період 2021-2022 складені 20.12.2024, а отже є такими, що складені та направлені в порушення норм п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України.

Разом з тим, 07.12.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII (далі - Закон №2245-VIII), яким п. 266.10 ст. 266 ПК України доповнено підпунктами 266.10.2 і 266.10.3 такого змісту:

"п. п. 266.10.2 - у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання;

п. п. 266.10.3. - податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу".

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що Законом №2245-VIII дозволено контролюючим органам визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 ст. 102 ПК України.

Отже визначений у п. п. 266.7.2 ст. 266 ПК України строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути кваліфікований у якості присікального, а тому складання та направлення контролюючим органом платнику податків фізичній особі податкового повідомлення рішення про самостійне визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), але у межах строку згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України (1095 днів) не звільняє особу від виконання податкового обов`язку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №160/13606/20.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, фізичні особи звільняються лише від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, тобто сплати фінансових санкцій, натомість такі до позивача застосовані не були.

Тобто підстав для висновку про невідповідність закону оскаржених податкових повідомлень-рішення з огляду на дотримання строку складення таких відсутні, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є правомірними.

В силу п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України позивач надіслав відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 12.03.2024 №03-2201.

Податкова вимога відповідачем не оскаржувалася.

Отже, за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в розмірі 120 279,84 грн.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами п. 87.11 ст. 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи, що відповідачем заборгованість в добровільному порядку не сплачена, суд вважає вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області про стягнення з ОСОБА_1 коштів у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 120279,84 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового бору в сумі 120 279 (сто двадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 84 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 листопада 2024 року

Позивач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов