Справа № 400/7594/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р. № 400/7594/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області

від 15.02.2023 №0-1426, у сумі 5755,20 гривень,

від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 890,40 грн.,

від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 693,60 грн.,

від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 7793,50 грн.,

від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 939,25 грн.,

від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 1205,75 грн.,

від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 48199,80 грн.,

від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 7457,10 грн,

від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 5808,90 грн.,

від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 4472,25 грн.

Позивач обґрунтовує позов тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, а позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не довів, що позивач впродовж 2021-2023 використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб. Тобто на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_4 , які належать позивачу на праві приватної власності, поширюється запроваджена пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України пільга та зазначене нерухоме майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою від 27.08.2024 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки податкові повідомлення-рішення прийнятті відповідно до вимог чинного законодавства та позивач не надав доказів того, що він є сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить:

- нежитлова будівля гаражний бокс за адресою: АДРЕСА_2 ,

-нежитлова будівля гаражний бокс за адресою: АДРЕСА_3 ,

-нежитлова будівля зерновий склад за адресою: АДРЕСА_4 ,

- Нежитлова будівля-гаражний бокс за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с.Кам`янка, вул. Набережна,166а .

Податковим органом на виконання вимог пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України було проведено нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021-2023 рік та сформовано податкові повідомлення-рішення:

-за 2021 рік - від 15.02.2023 №0-1426, у сумі 5755,20 грн., від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 890,40 грн, від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 693,60 грн.,

-за 2022 рік - від 20.12.2023№0-1426- UA 0011218, у сумі 7793,50 грн., від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 939,25 грн, від 20.12.2023 №0-1426- UA 0011218, у сумі 1205,75 грн,

-за 2023 рік від 15.05.2024 №0350803- 2411-1426- UA 0011218, у сумі 48199,80 грн, від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 7457,10 грн, від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 5808,90 грн., від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 4472,25 грн.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно (ст. 265 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Правовий аналіз цих норм зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов:

- перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником,

- друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України).

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:

виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Згідно з пп. ж п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку( в редакції з 01.01.2019).

Положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Згідно з ДК 018-2000, до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас

1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» охоплює такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд повинен встановити, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

За даними Державного реєстру за позивачем рахуються земельні ділянки .

Комісією по визначенню стану використання об`єктів нерухомості Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з метою встановлення стану використання об`єкту встановлено, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_4 у 2021-2023 роках використовувалися як зерносклад ОСОБА_1 для ведення сільськогосподарського виробництва - зберігання зерна, нежитлові приміщення не передано в оренду, фізична особа ОСОБА_1 є одноосібником.

Позивач звернувся до Бюро технічної інвентаризації щодо проведення поточної інвентаризації та отримання висновку чи відносяться об`єкти нерухомості, які знаходяться у нього у власності до класу «будівлі сільського господарського призначення, лісництва та рибного господарства», на що було надано довідки про те, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 є складом та відноситься до будівель с/г призначення ДК-018-2000 код:1271.9-будівлі с/г призначення, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 є складом та відноситься до будівель с/г призначення ДК-018-2000 код:1271.9-будівлі с/г призначення, є складом та відноситься до будівель с/г призначення ДК-018-2000 код:1271.9-будівлі с/г призначення, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_4 є складом та відноситься до будівель с/г призначення ДК-018-2000 код:1271.9-будівлі с/г призначення.

Надані позивачем документи свідчать, що йому на праві приватної власності належать нежитлові будівлі та земельні ділянки.

Позивач не виконав ухвалу суду від 27.08.2024 та не надав доказів, що він є сільськогосподарським товаровиробником.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка:

1) займається виробництвом сільськогосподарської продукції,

2) переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції

3) та її реалізацією.

Позивач таких доказів суду не надав.

Довідка Комісії по визначенню стану використання об`єктів нерухомості Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в якій зазначено, що в нежитловій будівлі позивач зберігає майно, не може підтвердити, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником та зберігає вирощене ним зерно. Відповідач у відзиві зазначив, що згідно з даними інформаційних систем ДПС, декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік, в яких визначено суми доходу отриманих за результатами сільськогосподарської діяльності, ОСОБА_1 не надавалась. Як суб`єкт господарювання, (фізична особа - підприємець) з видами діяльності сільськогосподарського товаровиробника, ОСОБА_1 на обліку в податкових органах не перебуває.

З урахуванням наявних у справі доказів суд погоджується з відповідачем, що підтвердження того, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником відсутні. Декларації про доходи та звіти про збирання врожаю сільськогосподарських культур за формою 37сг позивач суду не надав.

Отже, позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, що він є сільськогосподарським товаровиробником та факт використання нежитлових будівель у виробництві сільськогосподарської продукції та належність нежитлових будівель до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, тому суд дійшов висновку, що позивач права на податкову пільгу не має та спірні податкові повідомлення-рішення скасуванню не підлягають.

Посилання позивача на те, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 за рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2017 року належить ОСОБА_2 , але податкові-повідомлення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки від 15.05.2024 №0-1426- UA 0011218, у сумі 4472,25 гривень по даному об`єкту надійшло позивачу не приймається судом до уваги, оскільки Реєстр права власності на нерухоме майно сформований станом на 05.09.2024 свідчить, що власником цієї нежитлової будівлі залишається позивач.

Клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою суду від 19.08.2024 суд залишив позов без руху, в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. На виконання ухвали суду позивач надав суду докази поважності причин строку звернення до суду, тому суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив строк звернення до суду. Клопотання відповідача не спростовують висновки суду про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко