Справа № 320/11006/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у здійсненні виплати щомісячної грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлену листом від 17.08.2022 № BC3/1389;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим званням за період з 11.09.2020 по 11.09.2021.

На обґрунтування своєї позиції зазначає, що має право отримати щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим званням за період з 11.09.2020 по 11.09.2021 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 393 від17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби Судової охорони та членам їхніх сімей».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, а саме: невірного тлумачення вимог постанови КМУ від 17.07.1992 №393.

Апелянт зазначає, що судом здійснено поширення тлумачення положення абзацу 5 пункту 11 постанови КМУ №393 не лише на військову службу, а й будь-яку службу, зокрема публічну службу в органах прокуратури, однак будь-якого обґрунтування такого поширення поняття служби і на роботу в органах прокуратури суд не навів.

Разом із апеляційної скаргою апелянтом подано клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі.

Щодо заявленого позивачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною другою статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у складі судді-доповідача Шведа Е.Ю. та суддів Голяшкіна О.В., Мельничука В.П. відкрито апеляційне провадження, встановлено строк, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 22.08.2024 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив, що на позивача поширюється абзац 5 пункту 11 постанови КМУ №393 від 17.07.1192, згідно з яким особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді). На думку відповідача, в даному випадку допустимим є поширене тлумачення вказаного положення, що включає не лише військову службу, а й будь-яку службу, якою є публічна служба в органах прокуратури.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 10 жовтня 2024 року № 2988/0/15-24 ОСОБА_3 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024, справа №320/11006/23 передана судді-доповідачу - Кузьмишиній О.М .

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Кузьмишиної О.М. та суддів Голяшкіна О.В., Мельничука В.П. від 23 жовтня 2024 року прийнято справу №320/11006/23 до свого провадження; призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 13 листопада 2024 року.

Відповідно до наказу голови Шостого ААС від 08.11.2024 № 71 к/гс «Про відрахування судді ОСОБА_5 зі штату Шостого апеляційного адміністративного суду» суддю ОСОБА_5 відраховано зі штату Шостого апеляційного адміністративного суду 11 листопада 2024 року, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2024 визначено склад колегії суддів: Кузьмишина О.М., Грибан І.О. та Мельничук В.П. (підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення судді з посади).

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України від 09.09.2020 № 442 в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 10.09.2020 № 97о/с ОСОБА_1 звільнений з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України та направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації свого права, позивач 10.12.2020 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, в якій просив здійснити виплату окладу за військове звання за період з 11.09.2020 по 11.09.2021 року у розмірі 1410 грн за 1 місяць ( з 11.09.2020 по 11.12.2020 у розмірі 4230 гривень, а в подальшому щомісяця).

Листом від 17.08.2022 №ВСЗ/1389 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивачу, що підстав для виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням немає.

Зокрема, у відмові відповідач посилається на те, що мета виплати допомоги полягає не у її виплаті особі по факту звільнення з військової служби за конкретною підставою, а у тому, щоб надати матеріальну допомогу особі, яка звільняється, за відсутності інших джерел отримання матеріального забезпечення у якості заробітної плати (грошового забезпечення), допомоги по безробіттю або пенсії. В той же час, після отримання таких видів матеріального забезпечення виплата допомоги припиняється. Оскільки позивач на наступний день після звільнення з військової служби призначений на посаду з 11 вересня 2020 року прокурора відділу організації діяльності прокурора у провадженні у справах про адміністративні правопорушення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, після проведення атестаційних заходів, а тому останній не перебував у ситуації відсутності джерел забезпечення (на наступний день після звільнення з військової служби позивач почав отримувати заробітну плату як співробітник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону).

Вважаючи свої права щодо отримання щомісячної грошової у розмірі окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок, що на позивача поширюється абзац 5 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, згідно з яким особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді) на службу, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді), і в даному випадку допустимим є поширення тлумачення вказаного положення, що включає не лише військову службу, а й будь-яку службу, якою є публічна служба в органах прокуратури.

Апеляційний суд щодо такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 року №2262-XII, особам, які звільнені зі служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведеної норми, Кабінетом міністрів України прийнято постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.92 року N 393 (далі - Порядок № 393).

Пунктом 11 Порядку №393 встановлено, що особам, звільненим із служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Управлінням державної охорони, Службою судової охорони через уповноважені ними органи.

Відповідно до приписів абз. 5 п. 11 Порядку №393 особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги:

- знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді);

- були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації;

- набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії.

Про прийняття (призов) на службу або поновлення на службі (посаді), реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення пенсії особа, якій виплачувалася щомісячна грошова допомога, зобов`язана у тижневий строк повідомити органу, який здійснює її виплату.

Аналіз наведених норм вказує на те, що особам, які у період отримання грошової допомоги знову прийняті на службу до органів, якими така допомога була призначена та виплачувалась, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття на службу.

Згідно з пунктом 1.4 розділу І Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року №530, особам, звільненим з військової служби за віком, за станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів чи організаційними заходами без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби обласними та Київським міським військовими комісаріатами (ТЦКСП) виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим званням.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з військової служби наказом Міністра оборони України від 09.09.2020 № 442 в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 10.09.2020 № 97о/с позивач звільнений з посади прокурора відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Центрального регіону України.

Тобто, позивача звільнено у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, що відповідає вимогам статті 9-1 Закону №2262-XII для виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

За змістом пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року передбачено умови, за яких виплата допомоги припиняється, а саме, особи знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, набули право на пенсію.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, дійшов висновку, що необхідною умовою для встановлення щомісячної грошової допомоги відповідно до пункту 11 постанови №393 є відсутність будь-якого заробітку таких осіб в силу абзацу 5 та 6 пункту 11 даної постанови.

Згідно матеріалів справи, позивач на наступний день після звільнення з військової служби призначений з 11.09.2020 на посаду прокурора відділу організації діяльності прокурора у провадженні у справах про адміністративні правопорушення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, після проведення атестаційних заходів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не має права на отримання щомісячної грошової допомоги, яка передбачена для осіб, які звільнені у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно зазначено, що на позивача поширюється абзац 5 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, згідно з яким особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді) на службу, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді).

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції здійснено поширення тлумачення положення абзацу 5 пункту 11 постанови КМУ №393 не лише на військову службу, а й публічну службу, в органах прокуратури, однак будь-якого обґрунтування такого поширення поняття служби не наведено, колегія суддів зазначає наступне.

Так, із абзацу 5 пункту 11 постанови КМУ №393 вбачається, що особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді).

Виходячи із аналізу вищевказаного пункту постанови вбачається, що законодавцем чітко не зазначено вид служби, однак виходячи із правової природи мети щомісячної грошової допомоги, яка полягає у наданні матеріальної допомоги особі, яка звільняється, за відсутності інших джерел отримання матеріального забезпечення у якості заробітної плати (грошового забезпечення), допомоги по безробіттю або пенсії, а тому, в даному випадку допустимим є поширене тлумачення вказаного положення, що включає публічну службу позивача в органах прокуратури.

Крім того, відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що військова служба є різновидом публічної служби.

Згідно частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Узагальнюючи наведене, судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити правильний висновок про відсутні підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо всіх інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №320/11006/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

В.П.Мельничук