Справа № 750/12634/24
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/137/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Шовкового Ігоря Олександровича, т.в.о. заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Лукаш Вікторії Володимирівни, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Пасічного Романа Андрійовича, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Меняйло Микити Валерійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, визнання протиправними дій, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому уточнивши позовні вимоги (а.с. 23-27) просить:

- скасувати постанову серії ЕНА № 2946923 від 30 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП);

- визнати протиправними дії поліцейських щодо винесення постанови серії ЕНА № 2947199 від 30 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП;

- скасувати постанову серії ЕНА № 2947199 від 30 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП, а справу закрити;

- стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету майнову шкоду, завдану органом державної влади, що включає сплату судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., послуги з транспортування автомобілем-евакуатором у сумі 4200 грн., оплату штрафу за постановою серії ЕНА № 2946923 у сумі 510 грн., оплату штрафу за постановою серії ЕНА № 2947199 у сумі 680 грн., а також оплату послуг штрафмайданчика в сумі 600 грн.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою серії ЕНА № 2946923 від 30 серпня 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 Правил дорожнього руху. Так, коли позивач зупинився на світлофорі, екіпаж патрульної поліції зрівнявся з транспортним засобом позивача, а інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Лукаш Вікторія Володимирівна почала знімати позивача на мобільний телефон, після чого було увімкнуто сирену та проблискові маячки з метою зупинки транспортного засобу позивача. Позивач звернув на узбіччя, увімкнувши аварійну зупинку, вийшов до поліцейських. Інспектор ОСОБА_2 повідомив позивача, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121 КУпАП, оскільки він не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 Правил дорожнього руху. Проте, мобільні телефони або смартфони відсутні в переліку дозволених до використання технічних пристроїв, передбачених в наказі Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». Після того, як позивач зауважив, що дана відеозйомка є незаконною та не є доказом у суді, під`їхав інший екіпаж патрульної поліції, у той час інспектор ОСОБА_3 незаконно з мобільного телефону переслала на службовий планшет нового екіпажу відео зі зйомкою. Також, після зупинки інспектор ОСОБА_2 поводив себе зухвало, на вимогу пред`явити посвідчення, пред`явив посвідчення водія, відмовлявся пред`являти фото/відео фіксацію порушення, що позивач зафіксував на свій мобільний телефон, а після прибуття іншого екіпажу поліцейські відразу поїхали з місця пригоди. У подальшому інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Меняйло Микита Валерійович почав розгляд справи, якого позивач попередив, що факт фіксації порушення був незаконним та заявив клопотання про надання правової допомоги. Однак, інспектор не вжив жодних дій щодо надання можливості позивачу реалізувати право на отримання правничої допомоги, склав оскаржувану постанову серії ЕНА № 2946923. Також, інспектор ОСОБА_4 повідомив, що має підозру, що позивач знаходиться в стані наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до найближчої лікарні для проходження обстеження. Позивач не заперечував щодо проходження обстеження, однак, розуміючи, що його автомобіль припаркований з порушенням, запропонував переставити його на найближче місце для паркування, на що йому було відмовлено та повідомлено, що на місці пригоди, залишиться інспектор ОСОБА_5 , який буде біля машини та чекатиме повернення позивача з лікарні після огляду. Позивач разом з інспектором ОСОБА_4 поїхали до лікарні. Однак, після обстеження та повернення з лікарні на місце пригоди транспортного засобу позивача вже не було. Інспектор ОСОБА_5 повідомив, що транспортний засіб було припарковано з порушенням пункту 15.9 Правил дорожнього руху, а тому викликано евакуатор і відправлено його на штрафмайданчик та винесено постанову серії ЕНА № 2947199 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Проте, вказана постанова була винесена без участі позивача, без розгляду справи, а позивачу було лише запропоновано поставити підпис у винесеній постанові, що є порушенням наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 «Про Затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та статті 268 КУпАП. Дії патрульних екіпажів були сплановані та направлені для нанесення позивачу матеріальної та моральної шкоди. Працівники патрульної поліції не мають права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з?ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника поліції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні, а постанови залишити без змін. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 30 серпня 2024 року по проспекту Миру, 13 у м. Чернігові, під час патрулювання екіпажем патрульної поліції було виявлено автомобіль «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по дорозі та водій якого не був пристебнутий ременем безпеки, при цьому, вказаний транспортний засіб був обладнаний засобами пасивної безпеки, що є порушенням пункту 2.3 в) Правил дорожнього руху. Виявивши адміністративне правопорушення, поліцейські подали вимогу про зупинку. Водночас, виконання вимоги працівників поліції про зупинку має здійснюватися водієм з дотримання правил зупинки, передбачених Правилами дорожнього руху, проте водій здійснив зупинку свого транспортного засобу «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля майданчика для посадки та висадки пасажирів маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 15.9 е) Правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу, водія було повідомлено про причину зупинки, а саме: порушення пункту 2.3 в) Правил дорожнього руху та пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи, на що позивач не погоджувався. Оскільки водій не надавав документи, а екіпаж патрульної поліції направлявся на термінове невідкладне службове завдання, на місце зупинки був викликаний допоміжний наряд поліції. Прибувши на місце події інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 представився та повторно повідомив причину зупинки, що відносно позивача буде проводитись розгляд справи щодо правопорушення за частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Відеозаписом подій також підтверджується, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Так, позивача було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними, про що свідчить особистий підпис позивача у пункті 8 оскаржуваної постанови. Поліцейський ознайомив позивача з відеозаписом вчиненого адміністративного порушення. Під час розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, однак поліцейським було прийнято рішення про його відмову, оскільки розгляд справи відбувається на місці вчинення правопорушення. Чинне законодавство передбачає розгляд справи та винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Інспектор ОСОБА_4 є уповноваженим працівником патрульної поліції, має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс відносно позивача постанову серії ЕНА № 2946923. Після розгляду справи та винесення вказаної постанови, поліцейський під час спілкування виявив у водія ознаки наркотичного сп?яніння та в установленому законом порядку запропонував пройти огляд на стан сп?яніння в лікаря-нарколога в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, на що водій погодився. Позивача було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом та доставлено до психоневрологічної лікарні для огляду, де взято біологічний матеріал, а після проходження огляду - доставлено на місце зупинки. Інспектор ОСОБА_5 , який знаходився на місці, підійшов до позивача, представився та повідомив, що до поліцейських звернулись громадяни, які повідомили, що автомобіль «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , суттєво перешкоджав руху інших транспортних засобів, оскільки був зупинений з порушенням Правил дорожнього руху, а тому вказаний автомобіль було евакуйовано на майданчик для тимчасового затримання, що знаходиться за адресою: провулок Вокзальний, 17, м. Чернігів. Так, позивач, керуючи транспортним засобом «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим суттєво перешкоджав руху та зупинці громадським маршрутним транспортним засобам та порушив пункт 15.9. е) Правил дорожнього руху. Водія було повідомлено, що за вчинене ним правопорушення передбачена адміністративна відповідальність. Інспектор ОСОБА_5 є уповноваженим працівником патрульної поліції, має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною третьою 122 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього ружу, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс відносно позивача постанову серії ЕНА № 2947199 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Безпідставним є твердження позивача, що не він зупинив свій транспортний засіб з порушенням Правил дорожнього руху, яке повністю спростовується наданими відеозаписами, на яких зафіксовано, що саме водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу. Факт правопорушення не заперечує і сам позивач у своїй позовній заяві. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у реалізації прав, передбачених статтею 268 КУпАП. Під час розгляду справи жодних клопотань позивачем заявлено не було. Таким чином, у зв?язку із вчиненням позивачем кількох не пов`язаних один з одним правопорушень, поліцейські здійснили два розгляди справи щодо кожного правопорушення окремо та винесли відносно позивача оскаржувані постанови. При розгляді кожної справи поліцейськими були дотримані вимоги КУпАП та передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, повідомлено про вчинені ним порушення, взято до уваги клопотання та надано їм оцінку. Перед розглядом кожної справи позивача було ознайомлено з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи. У пункті 7 постанови серії ЕНА № 2946923 зазначено про фіксацію обставин справи портативними відеореєстраторами № 472735 та № 473616. Також, до відзиву відповідачем надано відеозапис з телефону Samsung S21, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 дійсно під час керування транспортним засобом «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки був не пристебнутий ременем безпеки. Крім того, посилання позивача на неможливість фіксування правопорушення іншими засобами, крім тих, що знаходяться у користуванні поліції, є хибними. Інструкція, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, всупереч заяві позивача, не містить будь-якого вичерпного переліку технічних пристроїв, які дозволено використовувати. Текст даного наказу не містить заборону використання поліцейськими в своїй діяльності інших засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Будь-які заборони на використання технічних пристроїв (фото- і відеотехніки), що не перебувають на балансі поліції відсутні. Чинними законами не передбачається обмеження щодо переліку технічних засобів, якими може здійснюватися фіксація правопорушення. А отже, відсутня жодна заборона для працівника поліції в якості фіксації як доказу вчинення правопорушення, використовувати власний мобільний телефон, оскільки у будь-якому випадку оцінку такому запису надає суд. Необґрунтованим є і твердження позивача щодо обмеження його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. У своїй позовній заяві позивач стверджує, що заявляв клопотання про надання правової допомоги, проте інспектор не вжив жодних дій щодо надання можливості реалізувати право на отримання правничої допомоги. Інспектор жодним чином не обмежував позивача у користуванні правовою допомогою. Поліцейський лише ознайомлює особу із її правами, однак виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб. Крім того, оскільки поліцейськими цілком правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, оплату послуги транспортування автмобілем-евакуатором, штрафів та послуг штрафмайданчика не можна вважати матеріальною шкодою, оскільки ніякої шкоди немайновим правам позивача, а також майну позивача поліцейськими завдано не було. Департамент патрульної поліції і його посадові особи територіального (відокремленого) підрозділу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування, а отже, не можуть бути суб`єктами відповідальності. Припущення позивача не є безумовною підставою для відшкодування матеріальної шкоди та не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Доводи про протиправність дій поліцейських, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Також, 09 вересня 2024 року сектором документального забезпечення Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції зареєстровано скаргу ОСОБА_1 на дії окремих поліцейських управління. У своїй скарзі він просив провести відносно дій поліцейських перевірку та вжити необхідних заходів, а також повідомити його про результати проведеної перевірки. На підставі скарги проведено службову перевірку та за результатами перевірки, викладених у скарзі відомостей, не здобуто об`єктивних даних, відповідно до яких було б установлено факти вчинення порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку окремими працівниками під час зупинки транспортного засобу позивача та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів. Дії поліцейських визнано такими, що відповідають Закону України «Про Національну поліцію» та іншим нормативно-правовим актам, якими у своїй діяльності керуються органи поліції. Безпідставною є вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафів, сплачених добровільно позивачем. Повернення коштів, сплачених позивачем на виконання штрафів, має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року. При цьому, органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету. Помилково сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф), у даному випадку - Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції. Тобто, особі необхідно звернутися до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу. Підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання таких документів: заяви платника; копії відповідного судового рішення, засвідченого належним чином, подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжний документ, що підтверджує зарахування коштів до відповідного бюджету. Таким чином, наявні підстави відмови у задоволенні позову в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції сплаченої позивачем суми штрафів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

30 серпня 2024 року інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Меняйло Микитою Валерійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2946923, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 2946923 слідує, що 30 серпня 2024 року о 17 год. 31 хв. по проспекту Миру, 13 у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 в) Правил дорожнього руху.

Постанова містить відомості про долучення до неї відео з портативних відеореєстраторів № 472735 та № 473616.

Також, 30 серпня 2024 року інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Пасічним Романом Андрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2947199, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 680 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 2947199 слідує, що 30 серпня 2024 року о 18 год. 37 хв. по проспекту Миру, 12 у м. Чернігові, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, який суттєво перешкоджає руху та зупинці громадським маршрутним транспортним засобам, чим порушив пункт 15.9 е) Правил дорожнього руху.

Постанова містить відомості про долучення до неї відео з портативного відеореєстратора № 470627.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами пункту 2.3. в) Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Так, згідно зі статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі.

Пунктом 2.4. Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до пунктів 15.1, 15.2, 15.9 е) Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків

Згідно з вимогами пункту 2.3 д) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до норм частини п`ятої статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною третьою статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 8, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (пункт 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно із частиною першою статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені частиною п`ятою статті 121 та частиною третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Таким чином, уповноваженим працівникам підрозділів патрульної поліції Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною п`ятою статті 121 та частиною третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Сукупністю доказів, наданих відповідачем до відзиву, зокрема відеозаписами, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а саме те, що позивач керував транспортним засобом «GEELY МК», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, а також те, що він на вимогу поліції здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Доводи позивача про те, що відеозапис, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення за частиною п`ятою статті 121 КУпАП, зроблений за допомогою мобільного телефону Samsung S21, а тому факт фіксації правопорушення є незаконним і працівники поліції не мали права притягати позивача до адміністративної відповідальності без належних доказів, не заслуговують на увагу.

Так, фактично позивач ні в позовній заяві, ні при винесенні оскаржуваної постанови не заперечує обставин керування ним транспортним засобом, факту, що він був не пристебнутим ременем безпеки, а також дати, часу та місця вказаних подій, а лише вказує на незаконність застосування працівником поліції мобільного телефону як засобу фіксації правопорушення.

Разом з тим, за нормами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і поясненнями особи.

За вказаних обставин, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем відповідно до частини другої статті 77 КАС України доведено наявність у діях позивача складів адміністративних правопорушень, за які встановлена адміністративна відповідальність за частиною п`ятою статті 121 КУпАП та частиною третьою статті 122 КУпАП, і правомірність прийнятих рішень, а тому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

При цьому, суд зазначає, що особливості розгляду спорів даної категорії врегульовано статтею 286 КАС України, у частині третій якої визначено виключний перелік способів захисту порушеного права особи, що можуть бути застосовані судом.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Шовкового Ігоря Олександровича, т.в.о. заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Лукаш Вікторії Володимирівни, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Пасічного Романа Андрійовича, інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Меняйло Микити Валерійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, визнання протиправними дій, стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код 40108646.

Відповідач - інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Шовковий Ігор Олександрович; місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач - т.в.о. заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Лукаш Вікторія Володимирівна; місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Пасічний Роман Андрійович; місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач - інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Меняйло Микита Валерійович; місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Суддя