Справа № 380/26734/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/26734/23 пров. № А/857/8973/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Кузан Р.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо незарахування йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 року 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009) (до цього стажу роботи зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та надає право для призначення на посаду судді); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004) та непризначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язати зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009) (до цього стажу роботи зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та надає право для призначення на посаду судді); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 рік 25 днів; зобов`язати здійснити призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 04.05.2023.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Вказує, що рішенням від 11.05.2023 № 71 йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 13 років 10 місяців 12 днів та визначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50 % від місячної суддівської винагороди працюючого судді. Зауважує, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання відповідач не врахував, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 № 433/0/15-23 його загальний стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 21 рік 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стаж роботи на посаді судді; 4 роки 8 місяців 11 днів стаж роботи на посаді помічника прокурора; 2 роки 5 місяців половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, відтак, неправильно визначив йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50% замість належного 52% від місячної суддівської винагороди працюючого судді. Не погоджується з такими діями та рішенням органу Пенсійного фонду України, вважає їх протиправними, такими, що порушують його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в гарантованому законодавством розмірі та з врахуванням його стажу роботи на посаді судді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці та зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання в юридичному ВНЗ за денною формою навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1999 по 30.06.2004, що становить 2 роки 5 місяців та роботи на посаді помічника прокурора 31.08.2004 до 15.06.2009, що становить 4 роки 8 місяців 11 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 4 роки 8 місяців 11 днів - стажу роботи на посаді помічника прокурора з 31.08.2004 по 15.06.2009; 2 роки 5 місяців - половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 52% суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 04.05.2023.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до абзацу 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі Закон № 1402-VІІІ) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Аналіз норм Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів», Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» в контексті спірних правовідносин дає підстави дійти висновку, що до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку та одержання довічного грошового утримання, крім часу роботи на посадах судді, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та час роботи на посаді помічника прокурора. З урахуванням зазначеного суд першої інстанції прийшов до висновку, що в даному випадку до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано половина строку навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1999 по 30.06.2004, що становить 2 роки 5 місяців та стаж роботи на посаді помічника прокурора 31.08.2004 до 15.06.2009, що становить 4 роки 8 місяців 11 днів. Таким чином, загальний стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у розумінні Закону № 1402-VІІІ складає 21 рік 25 днів. Законом № 1402-VІІІ у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи з його стажу повних 21 рік, повинен становити 52%, з яких: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 2% (1 роки * 2%) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до ст. 137 Закону № 1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Вказує, що цей перелік є вичерпний і не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуване рішення у спосіб доповнення його мотивувальної та резолютивної частини згідно доводів цієї апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є частково незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, обгрунтованих, на його думку, вимог про зарахування йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 року 25 днів, з яких 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023). Зауважує, що відповідач помилково, всупереч рішенню Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 № 433/0/15-23, обчислює його стаж роботи на посаді судді не з моменту призначення його на посаду згідно з Указом Президента України від 13.05.2009 № 319/2009, а з моменту зарахування його до штату суду 16.06.2009. Звертає увагу на те, що якщо до помилково визначеного відповідачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді (13 років 10 місяців 12 днів) додати стаж щодо якого судом першої інстанції прийнято рішення: 4 роки 8 місяців 11 днів на посаді помічника прокурора; 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, то в результаті не отримується 21 рік чи більше (20 років 11 місяців 23 дні), а вірним є визначення 21 рік 25 днів, як він просив у позовній заяві. Вважає, що невідображення висновків суду у мотивувальній частині рішення та неврахування вищевказаних вимог може призвести до здійснення відповідачем перерахунку виключно за період з 04.05.2023 по день звернення до суду, що не буде відновленням його порушених прав.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому зазначено, що в апеляційній скарзі відповідачем жодним чином не обгрунтовано в чому полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин справи та застосування норм права. Вказує, що з копії диплома, додатка до нього та трудової книжки слідує, що в період з 01.09.1999 по 30.06.2004 він навчався за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, тому до стажу роботи, що дає йому право на звільнення у відставку, зараховується половина строку навчання - 2 роки 5 місяців.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України № 319/2009 від 13.05.2009 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Господарського суду Львівської області.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 № 479-VIII ОСОБА_1 обрано на посаду судді Господарського суду Львівської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача звільнено з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» з посиланням на копії трудової книжки судді ОСОБА_1 , позивач з 31 серпня 2004 року обіймав посаду помічника прокурора Личаківського району міста Львова, 28 серпня 2007 року призначений на посаду помічника Львівського міжрайонного природоохоронного прокурора, з якої був звільнений у зв`язку із призначенням на посаду судді Господарського суду Львівської області. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню час роботи ОСОБА_1 на посаді помічника прокурора 4 роки 8 місяців 11 днів.

Крім цього вказано, що із копії диплома, додатка до нього та трудової книжки слідує, що в період з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2004 року ОСОБА_1 навчався за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого. До стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на звільнення у відставку, зараховується половина строку навчання 2 роки 5 місяців.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку становить 21 рік 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стаж роботи на посаді судді, 4 роки 8 місяців 11 днів стаж роботи на посаді помічника прокурора, 2 роки 5 місяців половина строку навчання у ВНЗ.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 04.05.2023 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 50% від місячної суддівської винагороди працюючого судді.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено, виходячи зі страхового стажу 22 роки 11 місяців 27 днів, в тому числі стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання суддів 13 років 10 місяців 12 днів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці та зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання в юридичному ВНЗ за денною формою навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1999 по 30.06.2004, що становить 2 роки 5 місяців та роботи на посаді помічника прокурора 31.08.2004 до 15.06.2009, що становить 4 роки 8 місяців 11 днів; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 4 роки 8 місяців 11 днів - стажу роботи на посаді помічника прокурора з 31.08.2004 по 15.06.2009; 2 роки 5 місяців - половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 52% суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 04.05.2023.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції, проте, зауважує, що суд першої інстанції не врахував наступного.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі Закон № 1402-VIII).

Частиною першою статті 116 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя, який має стаж роботі на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно зі статтею 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, відповідно до абзацу 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Колегія суддів зазначає, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (13.05.2009) питання визначення стажу, який дає судді право на відставку, було врегульовано нормами Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Враховуючи, що на момент призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ), тому слід застосовувати його норми під час вирішення питання щодо зарахування до стажу позивача іншої роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» визначено, що під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що робота на посаді помічника прокурора зараховується до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Крім того, згідно з абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції станом на квітень 1999 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

В подальшому, після втрати чинності ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» в березні 2008 року, питання врахування інших (крім роботи на посаді судді) періодів діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, було врегульовано нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі Постанова № 865).

Відповідно до пункту 3-1 Постанови № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства в контексті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку та одержання довічного грошового утримання, крім часу роботи на посадах судді, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та час роботи на посаді помічника прокурора.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 навчався за денною формою навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1999 по 30.06.2004.

Також, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 31.08.2004 займав посаду помічника прокурора Личаківського району міста Львова та з 28.08.2007 призначений на посаду помічника Львівського міжрайонного природоохоронного прокурора, з якої був звільнений у зв`язку із призначенням на посаду судді Господарського суду Львівської області 15.06.2009.

Вищевказані обставини також встановлені рішенням Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Зокрема, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» з посиланням на копії трудової книжки судді ОСОБА_1 , позивач з 31 серпня 2004 року обіймав посаду помічника прокурора Личаківського району міста Львова, 28 серпня 2007 року призначений на посаду помічника Львівського міжрайонного природоохоронного прокурора, з якої був звільнений у зв`язку із призначенням на посаду судді Господарського суду Львівської області. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню час роботи ОСОБА_1 на посаді помічника прокурора 4 роки 8 місяців 11 днів.

Крім цього вказано, що із копії диплома, додатка до нього та трудової книжки слідує, що в період з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2004 року ОСОБА_1 навчався за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого. До стажу роботи, що дає ОСОБА_1 право на звільнення у відставку, зараховується половина строку навчання 2 роки 5 місяців.

Таким чином, невключення відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду роботи помічником прокурора та половини терміну навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання є протиправним, що спростовує доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що в даному випадку до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано половина строку навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1999 по 30.06.2004, що становить 2 роки 5 місяців та стаж роботи на посаді помічника прокурора 31.08.2004 до 15.06.2009, що становить 4 роки 8 місяців 11 днів.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано обгрунтованих, на його думку, вимог про зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 року 25 днів, з яких саме 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішенням Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 який дає право на відставку становить 21 рік 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стаж роботи на посаді судді, 4 роки 8 місяців 11 днів стаж роботи на посаді помічника прокурора, 2 роки 5 місяців половина строку навчання у ВНЗ.

Верховним Судом неодноразово у своїх постановах, зокрема від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі №380/10696/21, висловлено правову позицію, згідно з якою стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

При цьому, неправомірним є позбавлення особи, зокрема судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. Виключно шляхом прийняття закону дозволяється змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Таким чином, як встановлено рішенням Вищої ради правосуддя № 433/0/15-23 від 27.04.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», загальний стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у розумінні Закону № 1402 складає 21 рік 25 днів, з них, стаж роботи позивача на посаді судді складає 13 років 11 місяців 14 днів (з 13.05.2009 по 27.04.2023).

Натомість, судом апеляційної інстанції встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно, всупереч рішенню Вищої ради правосуддя від 27.04.2023 № 433/0/15-23, обчислює стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді не з моменту призначення його на посаду згідно з Указом Президента України від 13.05.2009 № 319/2009, а з моменту зарахування його до штату суду 16.06.2009, та вказує, що такий стаж становить 13 років 10 місяців 12 днів.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції вірно встановивши, що загальний стаж позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 21 рік 25 днів, помилково не зазначив, що стаж роботи позивача на посаді судді складає 13 років 11 місяців 14 днів (з 13.05.2009 по 27.04.2023).

Суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що якшо до помилково визначеного відповідачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді (13 років 10 місяців 12 днів) додати стаж щодо якого судом першої інстанції прийнято рішення: 4 роки 8 місяців 11 днів на посаді помічника прокурора; 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, то в результаті не отримується 21 рік чи більше (20 років 11 місяців 23 дні), а вірним є визначення 21 рік 25 днів, як він просив у позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно обчислено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи зі стажу позивача, який становить повних 21 рік, повинен становити 52%, з яких: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 2% (1 роки * 2%) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Позивач в апеляційній скарзі просить змінити оскаржуване рішення у спосіб доповнення його мотивувальної та резолютивної частини згідно доводів цієї апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Таким чином оскаржуване рішення слід змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, а також виклавши абзаци другий, третій та четвертий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції: визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 року 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004) та непризначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 рік 25 днів; зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 04.05.2023.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність доповнення мотивувальної та зміну резолютивної частини рішення суду, з урахуванням висновків та обставин встановлених вище.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі № 380/26734/23 змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Викласти абзаци другий, третій та четвертий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 року 25 днів, з яких: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004) та непризначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 13 років 11 місяців 14 днів стажу роботи на посаді судді (з 13.05.2009 по 27.04.2023); 4 роки 8 місяців 11 днів стажу роботи на посаді помічника прокурора (з 31.08.2004 по 12.05.2009); 2 роки 5 місяців половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1999 по 30.06.2004), визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 21 рік 25 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 04.05.2023».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у справі № 380/26734/23 в розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп. за наступними реквізитами «Отримувач - ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич