Справа № 600/3545/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3545/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення з ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 29 серпня 2021 року по 08 травня 2024 року включно;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 серпня 2021 року по 08 травня 2024 року включно у сумі 621425,52 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 2014 року по 28 серпня 2021 року. На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі №600/2625/23-а позивачу було виплачено грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 28.08.2021, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2020 року та 01.01.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Однак, оскільки виплата грошового забезпечення на виконання рішення суду відбулась 08 травня 2024 року, тобто вже після звільнення з військової служби, позивач вважає, що вона має право на виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, передбачене статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України. Вказано, що із зазначеного питання позивач зверталась до відповідача із заявою, однак військова частина НОМЕР_1 надала відповідь, що відсутні підстави для виплати середнього заробітку.

Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки, на думку військової частини НОМЕР_1 , на військовослужбовців не поширюється дія положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористалась.

Разом з цим судом встановлено, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №440/6856/22 дану справу передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.

Так, Верховним Судом в ухвалі від 10 жовтня 2024 року вказано, що спірні правовідносини у цій справі (мається на увазі справа №440/6856/22) виникли з приводу права позивача на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зокрема, у справі №440/6856/22 спірний період стягнення середнього заробітку охоплюється періодом з 30.12.2020 до 20.07.2022, а тому такий умовно варто поділити на 2 частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ (19.07.2022) і після цього.

Період з 30.12.2020 до 19.07.2022 (до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, до внесення у неї змін Законом № 2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у шість місяців.

Проте, період з 19.07.2022 до 20.07.2022 регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.

Відповідно, на переконання Верховного Суду, спірним та ключовим питанням у вирішенні спорів щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є розповсюдження висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, якими визначено критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України у редакції Закону № 2352-ІХ, якою обмежено строк виплати середнього заробітку у шість місяців.

Також Верховним Судом під час касаційного перегляду справи №440/6856/22 встановлено наявність неоднакової практики Верховного Суду з цього питання. Так, у постановах від 29.01.2024 у справі №560/9586/22, від 15.02.2024 у справі №420/11416/23, від 22.02.2024 у справі №560/831/23, від 29.02.2024 у справі №460/42448/22, від 30.11.2023 у справі №380/19103/22, від 28.06.2023 у справі №560/11489/22 Верховний Суд зауважив на тому, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц викладено щодо приписів статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №2352-ІХ.

Таким чином, з урахуванням різних підходів щодо застосування приписів статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції Закону №2352-IX із застосуванням правових позицій Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі №440/6856/22, з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах, вважала за необхідне передати цю справу на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу - Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.

Як вбачається з обставин даної адміністративної справи №600/3545/24-а, спір у ній також стосується правовідносин, пов`язаних зі стягненням на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому спірним періодом у даній справі є період з 29 серпня 2021 року (наступний день після виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2021 року №172) по 08 травня 2024 року (дата виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час проходження військової служби на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі №600/2625/23-а).

Тобто, в адміністративній справі №600/3545/24-а, як і в справі №440/6856/22, спірний період, за який ОСОБА_1 просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, також умовно поділяється на дві частини:

- з 29 серпня 2021 року по 19 липня 2022 року, який регулюється редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України до внесення у неї змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у шість місяців;

- з 19 липня 2022 року до 08 травня 2024 року, який регулюється вже наразі чинною редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України (після внесення у неї змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року №2352-ІХ), яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі, передбачений статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, є вичерпним.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Оскільки правовідносини у цій справі та у справі №440/6856/22 є аналогічними, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зупинення провадження у цій справі за №600/3545/24-а до набрання законної сили постанови Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №440/6856/22.

Керуючись статтями 236, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у даній адміністративній справі за №600/3545/24-а до набрання законної сили постанови Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №440/6856/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк