Справа № 380/20332/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20332/24 пров. № А/857/27621/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Шелінська Ю.А.;

від третьої особи - Огородник О.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Спектр» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Спектр» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської обл. Шелінської Юлії Андріївни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (суддя суду І інстанції: Желік О.М., час та місце постановлення ухвали суду: 02.10.2024р., м.Львів),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024р. відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ Компанія «Спектр» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської обл. Шелінської Ю.А. про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, оскільки такий не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому судом повернуто з державного бюджету позивачу суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви; роз`яснено, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства, а також викладені правові наслідки відмови у відкритті провадження в адміністративній справі (а.с.71-74).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ТзОВ Компанія «Спектр», який в апеляційній скарзі просить скасувати судову ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильної відмови у відкритті провадження у справі (а.с.77-84).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що предметом оскарження є постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, що винесені у виконавчих провадженнях ВП № 75237019 та ВП № 75237340, які були відкриті на підставі виконавчих листів Пустомитівського районного суду Львівської обл. у цивільній справі № 450/1038/21 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Компанія «Спектр» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

З огляду на приписи ст.ст.3, 74 Закону України «Про виконавче провадження» існує спеціальний порядок оскарження постанов приватного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та/або штрафів, відповідно до якого такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Підтвердженням наведеного є усталена практика суду касаційної інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції помилково відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Протокольною ухвалою апеляційного суду від 19.11.2024р. залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 (а.с.139-148).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення відповідача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства (Пустомитівським районним судом Львівської обл.), оскільки законом встановлений інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, який виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Також Верховним Судом сформовано правову позицію, згідно якої справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічна правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015р., а також в постановах Верховного Суду від 24.02.2016р. у справі № 6-3077цс15, від 16.03.2016р. у справі № 6-30цс16, від 30.03.2016р. у справі № 3080цс15 та від 06.04.2016р. у справі № 6-570цс16.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати хибними і неправильними, виходячи з наступного.

30.09.2024р. (згідно реєстраційної позначки суду першої інстанції 01.10.2024р.) позивач ТзОВ Компанія «Спект» звернувся до суду із позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 20.09.2024р., винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської обл. Шелінською Ю.А. у виконавчому провадженні ВП № 75237019 щодо стягнення 10000 грн. витрат з ТзОВ Компанія «Спектр»;

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 20.09.2024р., винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської обл. Шелінською Ю.А. у виконавчому провадженні ВП № 75237340 щодо стягнення 61550 грн. витрат з ТзОВ Компанія «Спектр» (а.с.1-8).

Як убачається з матеріалів справи, 23.11.2023р. Пустомитівським районним судом Львівської обл. винесено рішення у цивільній справі № 450/1038/21 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Компанія «Спектр» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яким зобов`язано ТзОВ Компанія «Спектр» усунути перешкоди в користуванні позивачу належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1805 шляхом демонтажу металевого паркану та наданням безперешкодного доступу до ділянки.

Окрім цього, додатковим рішенням у цій справі суд зобов`язав ТзОВ Компанія «Спектр» звільнити центральну під`їзну дорогу до ділянок цілого ряду.

На підставі цих рішень судом видано відповідні виконавчі листи № 450/1038/21 від 13.05.2024р. щодо:

зобов`язання ТзОВ Компанія «Спектр» усунути перешкоди в користуванні позивачу належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1805 шляхом демонтажу металевого паркану та наданням безперешкодного доступу до ділянки;

зобов`язання ТзОВ Компанія «Спектр» звільнити центральну під`їзну дорогу до ділянок цілого ряду.

06.06.2024р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської обл. Шелінською Ю.А. винесено:

постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75237019, згідно з якою на виконання виконавчого листа № 450/1038/21, виданого 13.05.2024р. Пустомитівським районним судом Львівської обл., протягом 10 робочих днів зобов`язано ТзОВ Компанія «Спектр» усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належною йому земельною ділянкою, кадастровий номер :04:000:1805, шляхом демонтажу металевого паркану та наданням безперешкодного доступу до ділянки.

постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75237340, згідно з якою на виконання виконавчого листа № 450/1038/21, виданого 13.05.2024р. Пустомитівським районним судом Львівської обл., зобов`язано ТзОВ Компанія «Спектр» звільнити центральну під`їзну дорогу до ділянок цілого ряду протягом 10 робочих днів.

Зазначені постанови із супутніми документами були направлені приватним виконавцем Шелінською Ю.А. на адресу ТзОВ Компанія «Спектр» засобами зв`язку одним конвертом, штриховий ідентифікатор поштового відправлення Укрпошти 582, та вручені адресату 11.06.2024р.

Із змісту заявленого позову слідує, що предметом оскарження є постанови приватного виконавця щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, при цьому виконавчі провадження відкриті на підставі рішення суду та відповідних виконавчих листів у цивільній справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим спором у розумінні п.2 ч.1 ст.4 КАС України є спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За загальними правилами чинних процесуальних кодексів, скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII).

Зокрема, частинами 1 і 2 ст.74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, Закон № 1404-VІІІ відносить до справ адміністративної юрисдикції спори зокрема, але не винятково, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

У законодавстві є як категорія «постанова про стягнення витрат виконавчого провадження» (п.5 ч.1 ст.3, ч.4 ст.42, ч.2 ст.74 Закону № 1404-VІІІ; абз.4 п.23 розділу ІІІ, абзаци 7, 14-17 п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. (надалі - Інструкція № 512/5)), так і категорія «постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження» (абз.13 п.2 розділу VI Інструкції № 512/5).

Отже, Інструкція № 512/5 встановлює такий вид постанови, як-от постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Абзаци 13 і 14 п.2 розділу VI Інструкції № 512/5 розмежовують постанови (а) про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження і (б) про стягнення витрат виконавчого провадження. Умовою першої є її винесення на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум. Умовою винесення другої є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п.1, 3, 4, 6, 8 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VІІІ, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VІІІ.

З огляду на вказані приписи постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є нетотожними документами виконавця у виконавчому провадженні.

Згідно з абз.1, 12 та 13 п.2 розділу VI Інструкції № 512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону № 1404-VІІІ виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Із змісту Інструкції № 512/5 можна виснувати, що додаткові витрати виконавчого провадження - це витрати, пов`язані з примусовим виконанням рішення суду, які не входять до складу мінімальних витрат виконавчого провадження (наприклад, витрати на проведення експертизи, зберігання арештованого майна, залучення перекладача, сплату судового збору).

Водночас, критерій «додатковості» витрат виконавчого провадження не впливає на визначення юрисдикції спору.

У статті 74 Закону № 1404-VІІІ розмежовано юрисдикцію спору за об`єктом оскарження. Якщо оскаржується рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання саме судового рішення, то спір підлягає розгляду в суді, який видав виконавчий документ (частина перша цієї статті). У разі оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо безпосередньо виконання рішень інших органів (посадових осіб), спір розглядається у порядку адміністративного судочинства (фрагмент частини другої цієї статті).

Частина 2 ст.74 Закону № 1404-VІІІ установлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У фрагменті ч.2 ст.74 Закону № 1404-VІІІ «у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів» наведено лише кілька видів постанов виконавця, які оскаржуються в порядку адміністративного судочинства.

Частина 2 ст.74 Закону № 1404-VІІІ окремо визначає, що постанови виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження можуть бути оскаржені до адміністративного суду.

Постанови виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження і про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження хоча і є відмінними постановами виконавця, проте мають подібну правову природу: обидва види постанов виконавця стосуються безпосереднього виконання рішень інших органів (посадових осіб) - виконавця, а не судового рішення.

Отже, в межах виконавчих проваджень ВП № 75237340 та ВП № 75237019 приватний виконавець виніс постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, що стосуються стягнення додаткових витрат виконавчого провадження, які є окремими виконавчими документами. Такий висновок базується на тому, що в оскаржуваних постановах виконавець визначив для боржника розмір додаткових витрат виконавчого провадження, зазначив одержувача цих коштів, вказав на те, що ці постанови є виконавчими документами і набирають чинності з моменту їх винесення, а також строк пред`явлення до виконання передбачений ч.1 ст.12 Закону № 1404-VІІІ.

Звідси, за правилами адміністративного судочинства належить розглядати скарги на дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а також визнання протиправною та скасування відповідної постанови.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає про те, що спір щодо оскарження постанови виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Такий спір не є спором учасників приватноправових відносин, виконавець під час винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат не був у приватноправових відносинах із заявником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024р. у справі № 310/2210/21.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що на розглядуваний спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про те, що спірні постанови державного виконавця можуть бути оскаржені до відповідного окружного адміністративного суду в порядку КАС України, а тому висновок суду першої інстанції про належність цього спору до цивільної юрисдикції є помилковим.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що наведений спір може бути розглянутий в межах цивільного судочинства, що передбачає вирішення приватно-правового спору, не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням вищевикладених висновків про належність розглядуваного спору до публічно-правових, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися судом у порядку КАС України.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого розгляду спору по суті.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Спектр» задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 380/20332/24 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.11.2024р.