Справа № 480/5579/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2024 року Справа № 480/5579/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5579/24
за позовом ОСОБА_1
до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013-2020 рр.
2. Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013-2020 рр.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України і відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26 березня 2024 року № 339-ОС його виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 28 березня 2024 року.
Позивач вважає, що під час звільнення з військової служби у березні 2024 року НОМЕР_1 прикордонним загоном (військова частини НОМЕР_2 ) йому не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013 року по 2020 рік, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 з 21.11.2023 по 28.03.2024 проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загону (військова частина НОМЕР_2 ) та був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) від 26.03.2024 №339-ОС, майора ОСОБА_1 (П-006966), начальника розвідувальної прикордонної застави четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, звільненого наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 22.03.2024 № 319-ОС, за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в запас, з 28 березня 2024 року.
У спірний період позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, зокрема:
з 21.06.2013 по 05.08.2016 у НОМЕР_3 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_4 );
з 05.08.2016 по 01.07.2021 у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ).
Тобто на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого та начальника сектору оперативно-розшукового відділу позивач військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ) не проходив.
Згідно витягу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби до НОМЕР_1 прикордонного загону, з 20 листопада 2023 року.
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2023 № 620-ОС, зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення майора ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_1 , з 21 листопада 2023 року.
Відповідно до пункту 121 Порядку № 1115/2009 вибуття військовослужбовця до нового місця служби здійснюється після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу або письмового повідомлення про його призначення на посаду чи зарахування у розпорядження начальника відповідного органу Держприкордонслужби, в тому числі доведеного технічними засобами передачі інформації.
Виключення військовослужбовця зі списків особового складу органу Держприкордонслужби здійснюється після здавання ним посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення військовослужбовця по службі.
Відповідно до пункту 13 глави 7 розділу ІІ Інструкції № 468, у наказах начальників органів Держприкордонслужби в обов`язковому порядку, серед іншого, зазначається: про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України у зв`язку з переміщенням за межі органу - військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, особистий номер, посада, ким виданий наказ про переміщення та куди, його дата та номер, час на здавання справ і посади, інформація про використання щорічних основних та додаткових відпусток (у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей), інформація про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, соціальної допомоги, додаткової грошової винагороди та остаточну дату закінчення проходження військової служби.
Таким чином, при зарахуванні ОСОБА_1 до списків особового складу та на всі види забезпечення військова частина НОМЕР_2 отримала з попереднього місця служби ( НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_7 )), серед іншого, наступну інформацію:
- про нараховане грошове забезпечення;
- про використання щорічних основних та додаткових відпусток (згідно наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 20.11.2023 № 1397-ОС, інформація про наявність невикористаних днів додаткової відпустки відсутня);
- про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, соціальної допомоги, додаткової грошової винагороди.
Враховуючи зазначене, до 21 листопада 2023 року, тобто до моменту зарахування ОСОБА_1 у списки особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 , позивач не перебував на фінансовому та кадровому забезпеченні відповідача, відповідно останній, не приймав рішення про надання щорічних основних та додаткових відпусток та не здійснював облік використаних або невикористаних відпусток позивача.
Між військовою частиною НОМЕР_2 та ОСОБА_1 до 21.11.2023 взагалі не існувало жодних правовідносин.
З моменту зарахування позивача у списки особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 , остання оперувала виключно інформацією наданою з попереднього місця служби.
Щодо компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки відповідач зазначив, що пунктом 4 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено право на отримання щорічної додаткової відпустки військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я.
Разом з тим, згідно п. 19 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, надання військовослужбовцям відпусток (в тому числі і тієї, яка зазначена в п. 4 ст. 10-1 даного Закону) під час дії особливого періоду в Україні - припиняється.
Після прийняття першого Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17.03.2014 року № 303 (затверджено Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VІІ) і по теперішній час в Україні діє особливий період.
Крім цього, відповідач зауважив, що позивач не надає інформації, що він не звертався встановленим порядком (з рапортом) про отримання такої відпустки в період проходження військової служби в інших військових частинах. Також позивач не надає доказів звернення встановленим порядком щодо заміни додаткової відпустки на грошову компенсацію при звільненні.
За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , позивач не звертався встановленим порядком щодо надання йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку зі звільненням.
Як вже зазначалось вище, військова частина НОМЕР_2 при виключенні позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, оперувала інформацією, яка у відповідності до встановленого порядку передавались відповідачу при прибутті позивача для подальшого проходження військової служби з іншої військової частини.
Відповідно підстави вважати, що позивач, прибувши для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 , мав невикористані дні додаткової відпустки за 2013-2020 роки, передбаченої ч.4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відсутні.
Крім цього, абзацом 3 частини 4 статті 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Враховуючи те, що згідно з наведеної норми військовослужбовець має право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за його вибором, відповідач вважає, що і компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку здійснюється лише за однією підставою.
Тобто, в разі нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані додаткові відпустки, передбачені пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не може здійснюватись компенсація за невикористані відпустки, передбачені, частиною 4 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно з витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 26.03.2024 № 339-ОС та розрахункових листів позивача за березень-квітень 2024 року, ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роки загальною тривалістю 112 календарних днів в сумі 114 792,16 грн.
Таким чином, відповідач вважає, що грошовій компенсації не підлягають календарні дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки у 2017-2024 роках у нього виникло право на отримання додаткової відпустки на підставі пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту або грошової компенсації у разі її невикористання.
Відповідач вважає, що діючи у відповідності до чинного законодавства, військовою частиною НОМЕР_2 в даному випадку не допущено протиправних дій або бездіяльності, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за період х 2013 по 2020 рр. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію не невикористану зазначену додоткову відпустку за період з 2013 по 2020 рр., є безпідставними і необґрунтованими, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 20-25).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України.
Згідно витягу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 1397-ОС від 20.11.2023, майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби до НОМЕР_1 прикордонного загону (а.с. 29)
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.11.2023 № 620-ОС, зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення майора ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_1 , з 21 листопада 2023 року (а.с. 28).
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) від 26.03.2024 №339-ОС, майора ОСОБА_1 (П-006966), начальника розвідувальної прикордонної застави четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, звільненого наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 22.03.2024 № 319-ОС, за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в запас, з 28 березня 2024 року (а.с. 32).
Вважаючи, що при звільненні відповідачем не було нараховано та виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013 року по 2020 рік, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" затверджено, зокрема "Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку".
Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло з 2012 року, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.
Відповідно до Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, посади на яких перебував позивач з 2013 по 2016 роки під час проходження служби, відноситься до посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням.
Судом враховується, що відповідно до витягу з послужного списку позивач працював на таких посадах:
- в період з 21.06.2013 по 09.11.2015 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді оперуповноваженого прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип Б) НОМЕР_3 прикордонного загону (І категорії» ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 ).
- в період з 09.11.2015 по 05.08.2016 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді Старшого оперуповноваженого (зі здійснення слідчих розшукових дій) прикордонного оперативно-розшукового відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип Б) НОМЕР_3 прикордонного загону (І категорії» ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 ).
-в період з 05.08.2016 по 26.10.2017 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді Старшого офіцера (старшого оперуповноваженого з протидії контрабандної діяльності) першого сектору оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).
Додаток 4 до вказаної постанови від 01.08.2012 № 702 містить перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.
Так, відповідно до п.п. 57-58 додатку 4 постанови №702 посади, зокрема, як: у прикордонних оперативно-розшукових відділеннях (групах): Оперуповноважений та старший оперуповноважений, віднесені до посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, зокрема, тривалістю 7 календарних днів.
Суд звертає увагу, що представником відповідача не надано доказів використання позивачем відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2016 рік.
Отже, суд приходить висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за відпустку за період роботи з 2013 року по 2016 рік.
Відтак, позивач, будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби, займаючи посади, зокрема, у період з 2013 року по 2016 рік, визначені додатком 4 до Постанови № 702, під час проходження служби мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Тобто на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.202 № 702.
Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.05.2019 по зразковій справі № 620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 рішення від 16.05.2019 залишено без змін.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період з 2013 року по 2016 рік включно.
Також, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо не передання інформації про факт використання або не використання позивачем додаткової відпустки від ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки право військовослужбовця на отримання додаткової відпустки згідно ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.202 № 702 не може бути поставлено в залежність від бездіяльності органу, який не передавав інформацію до наступного роботодавця про наявність у військовослужбовця права на таку відпустку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013-2016 р. та зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013-2016р., виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2017-2020 рр. та зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2017-2020 рр., суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 26.03.2024 начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби прийнято наказ №339-ОС, яким визначено, що відповідно до п.12 ч.1 ст12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки к учаснику бойових дій (а.с.6).
Разом з тим, наполягаючи на правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу вказаної грошової компенсації, відповідач посилався на те, що позивачу здійснено нарахування і виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки, що у відповідності до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виключає можливість виплати компенсації за невикористання додаткової відпуски іншого виду.
Суд погоджується із такими доводами представника відповідача, виходячи з наступного.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
З огляду на зазначене правове регулювання вбачається, що у зв`язку з тим, що позивач вже використав своє право на отримання компенсації невикористаної додаткової щорічної відпустки, яка передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017-2024 роки, останній немає права на виплату компенсації невикористаної додаткової відпустки іншого виду - додаткової відпуски, яка передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-XII за 2017 -2024 роки, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому cуд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013 по 2016 рік.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702 за період з 2013 по 2016рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук