Справа № 160/16021/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Суддя-доповідач Третього апеляційного адміністративного суду Семененко Я.В. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2024 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , направлена через підсистему Електронний суд.
Під час перевірки апеляційної скарги встановлено, що вона подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 295 КАС України.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
За змістом п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Судом встановлено, що оскаржуване рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвалено за наслідками розгляду справи в порядку письмового провадження 26.08.2024. Як зазначає скаржник в апеляційній скарзі, вищевказане судове рішення було надіслано засобами електронного зв`язку та 29.08.2024 отримане Головним управлінням. Разом з тим, апеляційна скарга ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подана до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» 14.11.2024, тобто з пропуском строків на апеляційне оскарження, що встановлені статті 295 КАС України, після спливу двох з половиною місяців.
В апеляційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначаючи, що Нікопольська територіальна громада, де фактично розташовані робочі місця відповідного підрозділу Головного управління, що здійснює супровід даної справи, має статус території активних бойових дій, внаслідок чого ускладнена можливість більш вчасно відпрацьовувати процесуальні документи. Окрім того, скаржник посилається на уповільнення роботи усіх електронних підсистем, відсутність інтернет зв`язку, що також влинуло на своєчасність звернення з цією апеляційною скаргою, на підтвердження чого долучає відповідні докази (зокрема, роздруківки з месенджерів). Також, скаржник
посилається на відсутність своєчасного фінансування видатків на сплату судового збору.
Оцінюючи доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зауважує на тому, що Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/2022, стосується лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін в частині процесуальних строків, зокрема, на апеляційне оскарження судових рішень, до КАС України не вносились.
Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.
Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо апеляційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання апеляційної скарги у більш стислий строк та не надає відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.
У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення скаржник посилається на загальну ситуацію в країні через обставини, які зумовили введення воєнного стану в країні, зокрема, й те, що в умовах воєнного стану мають місце випадки уповільнення роботи електронних підсистем, відсутній сталий інтернет-зв`язок.
У свою чергу, долучені скаржником докази не свідчать про те, що такі обставини мали постійний безперервний характер у період з 29.08.2024 (дата отримання рішення) до 14.11.2024 (дата звернення зі скаргою) та унеможливили подання цієї апеляційної скарги у більш стислий строк.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Отже, скаржник, який є органом державної влади, в умовах воєнного часу зобов`язаний здійснювати свої повноваження на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Державні органи є рівними перед законом і судом, поряд з іншими учасниками справи, та зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень в апеляційному/касаційному порядку, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідачем у цій справі, на якого оскаржуваним судовим рішенням покладено обов`язок зобов`язального характеру, та, відповідно, скаржником є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходженням якого є місто Дніпро.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є державним органом, який має правовий статус суб`єкта владних повноважень, та має визначену штатним розписом чисельність працівників, і його процесуальна дієздатність не пов`язана з конкретними особами (конкретними підрозділами).
Законодавством покладено обов`язок дотримання процесуальних строків саме на учасника справи, а не на його окремих працівників (окремі підрозділи).
Обставини організації трудового процесу в межах одного державного органу та визначення відповідальних осіб є суб`єктивними, та, відповідно, не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Суд зауважує, що скаржник є державним органом і неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з його боку, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
В даному випадку відповідач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.
Що стосується посилань скаржника на відсутність своєчасного фінансування, як на підставу для поновлення пропущеного строку, то суд зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Вказана правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.
При цьому, суд враховує те, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, зокрема, з метою забезпечення сплати судового збору. Скаржником не надано суду доказів щодо неможливості, з урахуванням введеного воєнного стану, здійснення ним перерозподілу коштів задля виконання вимог закону.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинно намагатись отримати вигоду від фінансових та інших складнощів, зокрема недостатності коштів та/або здійснення безспірного списання коштів з рахунків останнього, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору. Зазначене пов`язано з тим, що держава повинна дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вищевказані обставини, про які зазначає скаржник, та надані ним докази, у сукупності з іншими встановленими судом обставинами, не доводять фактичну неможливість звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із апеляційною скаргою у межах встановленого законом тридцятиденного строку.
Відтак, суд дійшов висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
Згідно частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
У зв`язку з викладеним, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.
Керуючись ч.3 ст.298 КАС України, суддя,-
Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС Електронний кабінет, а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Ухвала набирає законної сили 19 листопада 2024 року та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.В. Семененко