Справа № 320/4747/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4747/23 Суддя першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Костюк Л.О.,

суддів Бужак Н.П., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року (прийняте у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту - 14 червня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови Укртрансбезпеки від 15.11.2022 №344609.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявність у водія протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу вимагається законодавством незалежно від того, який вид перевезення здійснюється (міжнародний або внутрішній), а матеріалами справи підтверджується забезпечення відповідачем повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Крім того, суд зауважив, що посилання в акті перевірки виключно на порушення перевізником норм ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є достатнім, адже останньою передбачено обов`язок водія мати при собі та пред`являти на вимогу контролюючих органів документи, на підставі яких здійснюється перевезення, у тому числі протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, всупереч мотивів суду першої інстанції, позивач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки відповідне повідомлення не направлялося на визначену в акті перевірки адресу позивача, по-друге, в акті не зазначено конкретну норму законодавства, яку порушив перевізник, а посилання на загальну норму ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не свідчить про виконання посадовими особами відповідача такого обов`язку, по-третє, відповідач, з яким погодився суд, безпідставно поширили вимоги для міжнародних перевізників та позивача, який здійснював внутрішні перевезення, які не вимагають використання тахографа.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Укртрансбезпека просить відмовити в її задоволенні. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, як правильно підкреслив суд першої інстанції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зобов`язаний мати при собі, зокрема, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а невиконання такого обов`язку має своїм наслідком накладення штрафу на перевізника. Крім іншого, підкреслює, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт направлялося на правильну адресу, оскільки поштовий індекс 08205 відповідає адресі реєстрації позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 30.09.2022 водій ОСОБА_2 транспортним засобом - вантажним спеціалізованим сідловим тягачем «Volvo» з державним номером НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп НОМЕР_4, що належать ОСОБА_1 на праві власності (свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 ), здійснював перевезення пшениці відповідно до товарно-транспортної накладної №06/30/09/22 від ТОВ «Альфатрейд ЛТД» до ТОВ «ТІС-Міндобрива».

Крім того, матеріали справи свідчать, що 30.09.2022 о 15:57 указаний транспортний засіб було зупинено уповноваженими направленням від 22.09.2022 №б/н працівниками Укртрансбезпеки в рамках рейдової перевірки, призначеної згідно щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 22.09.2022 №15225/43/18-22.

У ході перевірки встановлено, що у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього закону передбачена відповідальність. При цьому водій пояснив, що протокол тахографа перевірки відсутні.

Указані висновки зафіксовані в акті від 30.09.2022 №338312 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

На підставі зафіксованих в акті перевірки відомостей та за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті 15.11.2022 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №344609, якою приписано стягнути з ОСОБА_1 за відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 34, 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон), Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340), Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385), а також ряду правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на документальне підтвердження невиконання водієм обов`язку з надання контролюючому органу всіх необхідних для здійснення перевезень документів та дотримання Укртрансбезпекою порядку повідомлення особи про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Порядок №1567 визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку №1567).

За правилами п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктами 20-21 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до ст. 48 Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 3.3 Інструкції №385, передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі, зокрема, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Згідно ст. 60 зазначеного Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1).

Відтак чинним законодавством передбачено обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного тахографом, мати при собі, зокрема, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. І за недотримання такого обов`язку до автомобільного перевізника застосовуються штрафні санкції, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не встановлено застережень щодо використання тахографа виключно на міжнародних автомобільних перевезеннях, колегія суддів з урахуванням доводів апеляційної скарги та відзиву на неї вважає за необхідне зазначити таке.

Так, 07.09.2005 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (норми якого набрали чинності з 11.10.2005 (далі - Закон №2819-ІV)), згідно якого Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.

На виконання вимог цього Закону №2819-ІV було прийнято низку нормативно-правових актів, зокрема, 11.07.2007 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №914 «Про виконання Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», якою, зокрема, Міністерство транспорту і зв`язку визначено органом, що забезпечує надання інформації з питань обладнання транспортних засобів, які призначаються для міжнародних автомобільних перевезень (далі - транспортні засоби), контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Також, разом з іншими суб`єктами владних повноважень указане Міністерство було зобов`язане визначити вимоги, яким повинні відповідати ці прилади, а також порядок їх використання, а також розробити і подати у двомісячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо обладнання транспортних засобів такими приладами.

Надалі Міністерством транспорту та зв`язку було розроблено та затверджено вже згадану вище Інструкцію №385 та Положення № 340.

За правилами пункту 1.3 Інструкції №385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Водночас, за визначенням, наведеним у п. 1.4. Інструкції №385 перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Пунктом 1.1. Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (пункт 1.3 Положення № 340). Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1. Положення №340).

За умовами пункту 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Водночас, пунктом 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 40, передбачено, що пункт 6.1. Положення № 340 (щодо обладнання вантажних автомобілів тахографами) набирає чинності з 01.06.2015.

Отже, з 01.06.2015 набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн. У разі відсутності такого пристрою, водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції № 385 та Положення № 340 викладено у постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 440/17062/21.

Крім того, у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 Верховний Суд вже зауважував на тому, що положеннями ст. 48 Закону визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією № 385 та Положенням № 340.

Таким чином, як підкреслено Верховним Судом у постанові від 14.12.2023 у справі № 340/5660/22, для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими документами є картка водія у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезень.

Викладеним, на переконання судової колегії, спростовується посилання апелянта на те, що вимоги щодо обладнання транспортного засобу тахографом та, відповідно, щодо обов`язку водія мати при собі протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу поширюються виключно на міжнародних перевізників. Крім того, оскільки, як було встановлено раніше, положеннями ст. 48 Закону визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, то зазначення в акті від 30.09.2022 №338312 лише посилання на вказану статтю Закону із вказівкою на документ, не наданий водієм, є достатнім стверджувати про те, що працівниками Укртрансбезпеки виконані вимоги п. 20 Порядку №1567.

З приводу аргументів апеляційної скарги про те, що попри висновки суду першої інстанції позивача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, оскільки повідомлення направлено на іншу, ніж зазначена в акті, адресу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Системний аналіз наведених норм Порядку №1567 дає підстави для висновку, що ним установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення. При цьому, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, від 14.12.2023 у справі № 280/1426/20, від 21.12.2023 у справі № 560/11763/22, від 06.06.2024 у справі №340/1617/22.

Як убачається з матеріалів справи, повідомлення від 19.10.2022 №35947/30/24-22 про розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом (яка призначена на 15.11.2022) Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області направив ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням 28.10.2022 на адресу: АДРЕСА_1 . Указане підтверджується копією фіскального чека та списку згрупованих відправлень листів рекомендованих (а.с. 39-40). Цей лист позивач отримав особисто 02.11.2022 згідно відомостями результатів відстеження поштового відправлення (а.с. 41) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 42).

Посилання апелянта на те, що повідомлення було направлено Укртрансбезпекою на іншу, ніж зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресу, позаяк поштовим індексом вказано 08205 замість 08200, а відтак позивач вважається не належним чином повідомлений, колегія суддів відхиляє, оскільки, зазначення актуального на час здійснення поштового відправлення індексу одержувача не свідчить про направлення такого відправлення на іншу адресу.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи підтверджують ненадання водієм під час проведення рейдової перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також спростовують посилання позивача на порушення його права на участь у розгляді справи про порушення законодавства у сфері автомобільних перевезень, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної у цій справі постанови.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Л.О. Костюк

Судді Н.П. Бужак

І.О. Грибан

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.