Справа № 160/23885/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), яка направлена поштовим зв`язком 27 серпня 2024 року, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 02 2022 у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії за період з 02.03.2023 по 23.09.2023 року;
- зобов`язати ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії за період з 02.03.2023 по 23.09.2023 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування. Позивач стверджує, що має право на отримання додаткової грошової винагороди за період перебування на лікуванні і у відпустках для лікування.
17 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що згідно довідок ВЛК позивача він отримав поранення, яке не пов`язано із захистом Батьківщини, в той час як саме така пов`язаність є умовою для отримання спірної додаткової винагороди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року витребувано від Військової частини НОМЕР_2 додаткові докази по справі.
25 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи позовної заяви.
05 листопада 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву на виконання ухвали суду, яка надійшла від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». До заяви долучено витребувані судом докази.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до первинної медичної картки форми 100 позивач 02.03.2023 року о 11:00 год отримав поранення.
Згідно картки пораненого від 02.03.2023 року механізм травми артилерійська.
Відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_4 від 25.04.2023 року №187 стан важкості: травма важкого ступеню. Поранення: ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Згідно довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_5 від 02.06.2023 року №3910 стан важкості: поранення важкого ступеню. Поранення: ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_5 від 24.08.2023 року №5411 поранення важкого ступеню, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
В усіх трьох вищевказаних довідках ВЛК вказано, що довідка про обставини травми не надавалась.
Згідно змісту усіх вищевказаних довідок йдеться про один і той самий випадок поранення позивача 02.03.2023 року.
Позивач перебував на лікуваннях в наступні періоди:
1) з 02.03.2023 року по 04.03.2023 року (виписка від 04.03.2023 року №5120, КНП «КЛШМД» ДМР);
2) з 05.03.2023 року по 25.04.2023 року (виписка від 25.04.2023 року №406, Військова частина НОМЕР_4 );
3) з 05.07.2023 року по 09.08.2023 року (виписка від .09.08.2023 року №6695, КНП «МБКЛМД Руднєва» ДМПР);
4) з 14.08.2023 року по 24.08.2023 року (виписка від 24.08.2023 року №2101/601);
26 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо виплати позивачу додаткової винагороди за спірний період.
Листом від 20.03.2024 року №2156/ФЕС відповідач надав відповідь на скаргу позивача, залишену через кол-центр Міністерства оборони України. За змістом відповіді надано відомості про проходження позивачем військової служби.
Згідно особової картки рахунку військовослужбовця позивача від 20.03.2024 року №2155/ФЕС позивач отримував грошове забезпечення у відповідача в період з березня по грудень 2023 року, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн виплачена у вересні, при цьому період, за який виплачена винагорода, не вказано.
1) з 02.03.2023 року по 26.04.2023 року;
2) з 26.04.2023 року по 26.05.2023 року;
3) з 05.06.2023 року по 04.07.2023 року;
4) з 04.07.2023 року по 09.08.2023 року;
5) з 12.08.2023 року по 25.08.2023 року;
6) з 25.08.2023 року по 25.09.2023 року.
На підтвердження цих періодів надано відповідні накази відповідача.
Також цим листом повідомлено, що виплати у серпні та вересні 2023 року здійснено на підставі наказів відповідача.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд застосовує до спірних правовідносин законодавство станом на момент виникнення таких правовідносин.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» віл 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною другою ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Спірні правовідносини врегульовано в т.ч. постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі Постанова №168).
Також застосуванню підлягає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07.06.2018 року №260 (далі Порядок №260).
Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно п. 10 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Згідно п. 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
Згідно п. 21.7. Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Аналогічні положення містяться і у Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Позиція відповідача зводиться до того, що підстави для виплати позивачу спірної додаткової винагороди відсутні, оскільки згідно довідок ВЛК поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби, а не з захистом Батьківщини (окрім останньої довідки), в той час як право на виплату передбачено лише у випадку поранень, які саме пов`язані із захистом Батьківщини. В зв`язку з цим відповідач фактично зазначає, що позивачу слід оскаржувати відповідні довідки ВЛК, а не звертатися з позовом до відповідача.
Такі доводи відповідача суд визнає необґрунтованими.
Пов`язаність поранення із захистом Батьківщини є обставиною, яка встановлюється не ВЛК, а військовою частиною, що цілком відповідає суті спірних правовідносин, адже в момент отримання поранення військовослужбовець перебуває під владою саме військовою частини та виконує її вказівки, в зв`язку з чим саме військова частина, а не ВЛК, володіє інформацію про обставини, під час яких було отримано поранення чи травма (наприклад, виконання бойового завдання чи внаслідок власної недбалості). При цьому Положення №402 у п. 21.5 (пп. д) однозначно визначає поведінку ВЛК у випадку, коли довідка про обставини поранення військовою частиною не складено ставиться результат «поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», оскільки сама ВЛК не здатна встановити конкретні обставини отримання поранення і його пов`язаність чи непов`язаність із захистом Батьківщини.
В цій справі позивач отримав поранення 02.03.2023 року, після чого неодноразово проходив ВЛК та перебував на лікуванні.
Відповідач в свою чергу лише 20.06.2023 року склав довідку про обставини поранення позивача. Як наслідок, в силу саме положень законодавства усі довідки ВЛК позивача, складені до 20.06.2023 року, не могли містити відомості про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини, оскільки ВЛК не мали в розпорядженні документу, який би встановлював цю обставину, при цьому такий документ може бути складений лише військовою частиною.
Як наслідок, зміст довідок ВЛК, складених щодо позивача до 20.06.2023 року, в частині пов`язаності поранення безпосередньо зумовлений обставинами, що створив сам відповідач протягом понад 3 місяців не було складено довідку про обставини поранення, що унеможливлювало для ВЛК зазначення відомостей про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини. При цьому для 3-ої ВЛК позивача, яка проводилась вже після складання довідки про обставини поранення, вищевказані висновки є релевантними, оскільки зміст цієї довідки ВЛК також зумовлений тим, що «довідка про обставини поранення не надана». Отже, перші три ВЛК позивача не містять відомостей про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини лише через те, що довідка про цю обставину не надана під час ВЛК, а не тому що такий зв`язок відсутній об`єктивно.
Більш того, особливістю цієї справи є те, що остання (четверта) ВЛК щодо позивача була проведена після складення відповідачем довідки про обставини травми, а тому вже містила відомості про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини.
Узагальнено вищевикладені обставини мають наступний вигляд:
1) 02.03.2023 року поранення позивача;
2) 25.04.2023 року перша ВЛК позивача, зв`язок поранення із захистом Батьківщини не відображено;
3) 02.06.2023 року друга ВЛК позивача, зв`язок поранення із захистом Батьківщини не відображено;
4) 20.06.2023 року відповідач складає довідку про обставини поранення, згідно якої наявний зв`язок поранення із захистом Батьківщини;
5) 24.08.2023 року третя ВЛК позивача, зв`язок поранення із захистом Батьківщини не відображено;
6) 23.10.2023 року четверта ВЛК позивача, зв`язок поранення із захистом Батьківщини відображено.
Отже, стосовно доводів відповідача відносно змісту довідок ВЛК суд в першу чергу зауважує, що такі доводи є безпідставними з огляду на зумовленість змісту таких довідок ВЛК поведінкою самого відповідача.
Іншим аспектом цих обставин є те, що перші три довідки ВЛК позивача не заперечили пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини, а лише не містили відомостей про це.
В свою чергу умовою для виплати позивачу спірної додаткової винагороди, щодо виконання якої і виник цей спір, є не зміст довідок ВЛК, а пов`язаність поранення із захистом Батьківщини як така. Відповідно, якщо такий зв`язок існує, право на виплату додаткової винагороди наявне.
Суд підкреслює, що в цій справі йдеться виключно про одне поранення позивача, усі згадані довідки оцінювали одну й ту ж подію поранення позивача, отримане 02.03.2023 року. Зв`язок цієї події із захистом Батьківщини має об`єктивний характер і може або існувати (в цілому), або не існувати (в цілому). Отже, в момент коли відповідач 20.06.2023 року цей зв`язок підтвердив, щодо позивача утворився достатній юридичний факт для виплати йому додаткової винагороди згідно Постанови №168: перебування на лікуванні/у відпустці для лікування, а також пов`язаність відповідного поранення із захистом Батьківщини.
Хронологія встановлення відповідачем пов`язаності поранення позивача із захистом Батьківщини не має юридичного значення для права позивача на додаткову винагороду за весь період, протягом якого позивач перебував на лікуванні, а також у відпустці для лікування. Тобто, висновок про пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини, зроблений відповідачем 20.06.2023 року, стосується події, яка відбулася 02.03.2023 року, а тому відповідний висновок відповідача створює правові наслідки саме з 02.03.2023 року (а не лише «наперед»).
Отже, відповідач безпідставно зважав на зміст довідок ВЛК, оскільки відповідний юридичний факт встановлено самим відповідачем, при цьому усі довідки ВЛК та лікування позивача в медичних закладах стосувались одного й того ж поранення, відомостей про отримання позивачем будь-якого іншого поранення відповідач не надав.
Як наслідок, відповідач мав обов`язок застосувати до позивача положення п. 1-2 Постанови №168 за весь період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування, починаючи з дати поранення (02.03.2023 року) і до завершення лікування (перебування у відпустці для лікування) позивача, яке зумовлено саме цим конкретним пораненням.
Виходячи з вищевикладеного суд констатує, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі в зв`язку з отриманням позивачем поранення 02.03.2023 року, яке є таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Визначаючи належний спосіб захисту в цій справі суд виходить з наступного.
Згідно наданих відповідачем 05.11.2024 року пояснень та доказів, позивач перебував у правовому становищі, за якого він мав право на спірну винагороду, в наступні періоди:
1) з 02.03.2023 року по 26.05.2023 року;
3) з 05.06.2023 року по 09.08.2023 року;
5) з 12.08.2023 року по 25.09.2023 року.
Позивач в свою чергу заявив позовні вимоги за період з 02.03.2023 по 23.09.2023 року. Наявна розбіжність утворена за рахунок існування перерв між направленням позивача у відпустку чи на лікування після повернення з попередніх відпустки/лікування. Відповідач існування таких перерв підтвердив належним чином судом встановлено, що мали місце періоди, коли позивач після попередньої відпустки/лікування, однак до нової відпустки/лікування перебував на котловому забезпеченні військової частини, в зв`язку з чим право на спірну допомогу в ці періоди не набував. Такими періодами є:
1) з 27.05.2023 року по 04.06.2023 року;
2) з 10.08.2023 року по 11.08.2023 року.
Водночас, позивач заявив менший період, ніж підтверджується матеріалами справи: позовні вимоги заявлено по 23.09.2023 року, в той час як судом встановлено перебування позивача в останній відпустці по 25.09.2023 року включно.
Щодо виплат позивачу премії захисникам у серпні 2023 року та винагороди згідно Постанови №168 у вересні 2023 року суд зазначає, що на вимогу суду надати відомості щодо пов`язаності цих виплат з лікуванням позивача та перебуванням ним у відпустці для лікування відповідач лише повідомив накази, згідно яких такі виплати здійснено, копії наказів також не надано. Цю обставину суд оцінює як таку, що свідчить про непов`язаність відповідних виплат з лікуванням та відпустками позивача. Виключно такий спосіб тлумачення відповідних обставин узгоджується з предметом спору в цій справі, адже позивач перебував на лікуванні та у відпустках значно більший період, а відповідач заперечував проти усіх відповідних періодів в повному обсязі, що свідчить про відмінну правову природу здійснених позивачу виплат.
Отже, з урахуванням вищевикладеного позивач має право на спірну винагороду за наступні періоди:
1) з 02.03.2023 року по 26.05.2023 року;
2) з 05.06.2023 року по 09.08.2023 року;
3) з 12.08.2023 року по 25.09.2023 року.
Виокремлення періодів забезпечує правову визначеність для учасників справи та остаточне вирішення спору.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з врахуванням ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжним документом від 14.08.2024 року.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову.
Отже, сплачений судовий збір не може бути стягнутий з відповідача, однак може бути повернутий позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за наступні періоди:
1) з 02.03.2023 року по 26.05.2023 року;
2) з 05.06.2023 року по 09.08.2023 року;
3) з 12.08.2023 року по 25.09.2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000,00 гривень додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168, за наступні періоди:
1) з 02.03.2023 року по 26.05.2023 року;
2) з 05.06.2023 року по 09.08.2023 року;
3) з 12.08.2023 року по 25.09.2023 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко