Справа № 400/6381/24
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 р. № 400/6381/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
довійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 із вимогами визнати протиправними дії щодо відмови у звільненні з військової служби; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до абз. 4 підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» в редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача із рапортом від 28.04.2024 про звільнення з військової служби у зв`язку із наявністю у позивача дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо звільнення його зі служби у зв`язку із наявністю у позивача дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, проте відповідач відмовив у звільненні, оскільки відсутні підстави.

Ухвалою від 26.07.2024 суд відкрив провадження у справі. Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Заперечень від сторін щодо розгляду справи в порядку письмового провадження до суду не надходило.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що як вбачається з доказів, наявних у відповідача, рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 зареєстрований у стройовій частині штабу військової частини НОМЕР_1 28.05.2024 за вх. № 2596/к, отже рапорт мав бути розглянутий по суті вже після набрання чинності змін в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ у редакції від 18.05.2024). Тому підстави для звільнення його зі служби відсутні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

07.05.2024 представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо розгляду рапорту позивача.

28.05.2024 зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у зв`язку із наявністю у позивача дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Листом від 05.06.2024 військова частина НОМЕР_1 відмовила у задоволенні вимог рапорту позивача та повідомила про відсутність підстав для задоволеннявказаного рапорта.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення) військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Спірним у цій справі є застосування ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції до внесення змін (до 18.05.2024) при розгляді рапорту позивача на звільнення.

Згідно з матеріалами справи, позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом на звільнення у зв`язку з наявністю у нього дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІІ (третьої) групи. Зазначений рапорт зареєстровано у ВЧ НОМЕР_1 28.05.2024 вх. № 2596/к, про що свідчить штамп у нижньому правому куті (арк.спр. 41).

Отже, на момент звернення позивача із рапортом про звільнення діяв Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції після 18.05.2024.

Відповідно до абзацу 4 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ підставами для звільнення зі служби є, зокрема:

- необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з матеріалами справи, позивач звертався до відповідача - військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової частини у зв`язку з із наявністю у позивача дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І чи ІІ групи. Водночас до матеріалів справи долучено довідку до акта огляду МСЕК серії АВ № 1100428, якою встановлено ОСОБА_2 з 03.04.2024 ІІІ (третю) групу інвалідності.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби відповідач визначив відсутність підстав, оскільки надані документи підтверджують наявність у його дружини інвалідності ІІІ групи. Проте законодавством передбачені підстави для звільнення з військової служби за наявності у дружини інвалідності І чи ІІ групи.

Отже, рапорт позивача розглянуто відповідно до вимог чинного законодавства, чинних на момент його звернення.

Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом на звільнення саме 23.04.2024 чи 28.04.2024.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.11.2024.

Суддя Н.О. Бульба