Справа № 260/3411/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3411/24 пров. № А/857/22496/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.07.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській обл. про визнання протиправними дії щодо обчислення розміру пенсії за віком без врахування довідок про заробітну плату, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Микуляк П.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.07.2024р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

11.05.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Харківській обл. щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без врахування довідок про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р., № 01-39-ВНГ-3517 від 20.05.2020р., № 06/93 від 01.06.2020р., виданих Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ «Варьеганнефтегаз» та Унітарним підприємством /УП/ «Радужныйтеплосеть»;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Закарпатській обл. врахувати при обчисленні пенсії ОСОБА_1 видані ПАТ «Варьеганнефтегаз» та УП «Радужныйтеплосеть» довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р., № 01-39-ВНГ-3517 від 20.05.2020р., № 06/93 від 01.06.2020р. за 60 календарних місяців страхового стажу підряд, починаючи з червня 1986 року, та здійснити перерахунок пенсії позивача з дати її призначення (а.с.1-3, 32).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.34-35).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.07.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною відмову ГУ ПФ України в Закарпатській обл. щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідок про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-3517 від 20.05.2020р., виданих ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідки про заробітну плату № 06/93 від 01.06.2020р., виданої УП «Радужныйтеплосеть»; зобов`язано ГУ ПФ України в Закарпатській обл. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.02.2023р. та врахувати довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-3517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідку про заробітну плату № 06/93 від 01.06.2020р., видану УП «Радужныйтеплосеть», за 60 календарних місяців страхового стажу підряд, починаючи з червня 1986 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.65-75).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.79-81).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що з урахуванням вимог ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.п.4.1, 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., органи ПФ мають право перевіряти обґрунтованість видачі, зокрема, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у такій довідці.

Із наданих позивачем довідок про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-3517 від 20.05.2020р., виданих ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідки про заробітну плату № 06/93 від 01.06.2020р., виданої УП «Радужныйтеплосеть», вбачається, що підприємства, які їх видали, знаходяться на території російської федерації /рф/.

Водночас, враховуючи, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, тому на осіб, які працювали на території рф після 01.01.1992р., не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії спірного стажу та заробітку.

У свою чергу, відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р.» № 2783-IX від 01.12.2022р. зупинено усі відносини з рф та Республікою Білорусь; прийнято рішення вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22.01.1993р.

Отже, після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993р. не застосовується у відносинах з рф. Таким чином, видані компетентними органами рф документи приймаються на території України виключно за умови легалізації, зокрема, проставленням апостиля.

Жодних довідок, які б підтверджували розмір заробітної плати за спірні періоди роботи в рф та, які б були належним чином апостильовані позивач не подавав до пенсійного органу.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.103-105).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 27.02.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській обл. із заявою про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви позивачем долучені підтверджуючі документи, зокрема: довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. (про заробітну плату за період з червня 1986 року по січень 1991 року) та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р. (про заробітну плату за період з березня 1991 року по серпень 1993 року), видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідку про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р. (про заробітну плату за період з жовтня 1993 року по квітень 1998 року), видану УП «Радужныйтеплосеть» (а.с.7-9).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФ України в Харківській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2023р.

За результатами вищезазначеної заяви відповідач ГУ ПФ України в Харківській обл. прийняв рішення № 04 від 06.03.2023р. про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою для такого рішення визначено відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно вказаного рішення страховий стаж заявника становить 24 роки 08 місяців 27 днів; оскільки з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсії громадянам, які проживали/працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991р. (а.с.10).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі № 260/2241/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Харківській обл. № 04 від 06.03.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії; зобов`язано ГУ ПФ України в Харківській обл. зарахувати до страхового стажу для обчислення розміру пенсії період роботи з 01.01.1992р. по 17.09.1998р. в ПАТ «Варьєганнафтогаз» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.02.2023р. (а.с.11).

27.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФ України в Закарпатській обл., в якій просив повідомити, яким чином розраховано його пенсійну виплату, зокрема, який розмір страхового стажу після виконання рішення суду в справі № 260/2241/23, а також який заробіток взято до уваги при обчисленні пенсійної виплати (а.с.12).

Листом № 0700-0202-8/16315 від 08.03.2024р. ГУ ПФ України в Закарпатській обл. повідомило ОСОБА_1 про те, що його пенсію обчислено з урахуванням 31 року 05 місяців та 14 днів страхового стажу, а також заробітної плати згідно даних Реєстру застрахованих осіб за період з 01.01.2004р. по 31.08.2022р. (а.с.13 і на звороті).

У подальшому 12.03.2024р. ОСОБА_1 звернувся ГУ ПФ України в Закарпатській обл. із заявою, в якій просив здійснити розрахунки для визначення найбільшого показника його заробітку (в порівнянні із заробітною платою по країні) та провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців роботи підряд, яку позивач отримував до 01.07.2000р. (а.с.14 і на звороті).

Згідно листа ГУ ПФ України в Закарпатській обл. № 2134-1713/Ф-02/8-0700/24 від 11.04.2024р. на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі №260/2241/23 пенсійним органом зараховано до страхового стажу для обчислення розміру пенсії період роботи з 01.01.1992р. по 17.09.1998р. в ПАТ «Варьєганнафтогаз» та з 17.02.2023р. призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки питання порядку обчислення заробітної плати для призначення пенсії за віком не було предметом спору в справі № 260/2241/23, тому врахувати довідки про заробітну плату № 01-39-BHГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьєганнафтогаз», довідку № 06/933 від 01.06.2020р., видану УП «Райдужнийтеплосеть», підстав немає. Враховуючи вищевикладене, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі № 260/2241/23 виконано в межах покладених зобов`язань. Пенсію за віком обчислено з урахуванням 31 року 05 місяців 14 днів страхового стажу та заробітної плати згідно даних Реєстру застрахованих осіб за період з 01.01.2004р. по 31.08.2022р. без врахування довідок про заробітну плату, виданих рф.

Не погоджуючись із діями пенсійного органу щодо обчислення розміру його пенсії без врахування довідок про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р., № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., № 06/933 від 01.06.2020р., виданих ПАТ «Варьеганнефтегаз» та УП «Радужныйтеплосеть», позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що довідками про заробітну плату ПАТ «Варьєганнафтогаз» № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р., № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., та довідкою УП «Райдужнийтеплосеть» № 06/933 від 01.06.2020р. підтверджено розмір заробітної плати позивача (з розбивкою по місяцях) за наступні періоди роботи: з червня 1986 року по січень 1991 року, з березня 1991 року по серпень 1993 року, з жовтня 1993 року по травень 1998 року. Вказані довідки видані на підставі відомостей про нарахування заробітної плати (особових рахунків), а отже вказані у них суми відповідають первинним документам. Будь-яких посилань на невідповідність архівних довідок чинному законодавству або їх недостовірності відповідачі не навели. Достовірність видачі вказаних довідок підтверджується також іншими документами, які були подані позивачем із заявою про призначення пенсії.

Таким чином, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у спірних архівних довідках, тому під час обчислення розміру пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані у таких довідках періоди роботи, як це передбачено ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

При цьому, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україною, у зв`язку з військовою агресією рф, припинено співробітництво та обмін поштою з цією державою.

Водночас, зважаючи на той факт, що станом на 24.02.2022р. Конвенція і Протокол до неї у відносинах з рф та Республікою Білорусь діяли, і виготовлені або засвідчені там документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, з прийняттям цієї постанови документи цих держав і надалі приймаються на території України без спеціального посвідчення, але лише під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Після припинення воєнного стану в Україні та закінчення строку 6 місяців після його припинення передбачається проставлення апостилю.

Відтак, необґрунтованими є доводи відповідача щодо неможливості обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням наданих ним архівних довідок про заробітну плату, з огляду на припинення 01.01.2023р участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., оскільки на період роботи позивача рф положення вказаної Угоди до виходу з неї України поширювалися та передбачали право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав, та заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Отже, відповідачами протиправно не враховано позивачу заробітну плату згідно з спірними довідками.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, буде зобов`язання ГУ ПФ України в Закарпатській обл. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.02.2023р. та врахувати довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідку про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р., видану УП «Радужныйтеплосеть», за 60 календарних місяців страхового стажу підряд, починаючи з червня 1986 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносин регулюються приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Статтею 40 зазначеного Закону передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.

Підпунктом 3 п.2.1 розділу II цього Порядку визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000р. (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 розділу II зазначеного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018р. у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018р. у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019р. у справі № 752/21038/16-а, від 05.03.2020р. у справі № 539/3234/16-а.

Встановлено, що із заявою про призначення пенсії за віком позивачем на підтвердження отримання заробітної плати за період з червня 1986 року по січень 1991 року, з березня 1991 року по серпень 1993 року, з жовтня 1993 року по травень 1998 року до пенсійного органу надано довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідку про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р., видану УП «Радужныйтеплосеть». Зазначені довідки сформовані на підставі відомостей про нарахування заробітної плати (особових рахунків), а отже суми, вказані у них, відповідають первинним документам.

Достовірність видачі вказаних довідок підтверджується також іншими документами, зокрема:

щодо архівної довідки № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. листом ПАТ «Варьеганнефтегаз» № 01-39-ВНГ-1146 від 13.09.2019р., архівною довідкою ПАТ «Варьеганнефтегаз» № 01-39-ВНГ-1145 від 13.09.2019р., наказом Варьєганського управління бурових робіт № 150-к від 12.06.1987р., наказом Варьєганського управління бурових робіт № 115 від 26.04.1990р., наказом Варьєганської експедиції глибокого експлуатаційного буріння № 4-к від 06.08.1990р., наказом Варьєганської експедиції глибокого експлуатаційного буріння № 2-к від 03.01.1991р., особистими рахунками по заробітній платі за 1986-1988 роки;

щодо архівної довідки № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р. - листом ПАТ «Варьеганнефтегаз» № 01-39-ВНГ-519 від 20.05.2020р., архівною довідкою ПАТ «Варьеганнефтегаз» № 01-39-ВНГ-518 від 20.05.2020р., наказом Центральної бази виробничого обслуговування треста «Варьєганбурнафта» виробничого об`єднання «Варьеганнефтегаз» № 4-к від 25.01.199р., наказом Центральної бази виробничого обслуговування треста «Варьєганбурнафта» виробничого об`єднання «Варьеганнефтегаз» №4-к від 25.01.1991р., наказом Центральної бази виробничого обслужування акціонерного товариства відкритого типу «Варьеганнефтегаз» № 82-к від 06.10.1993р.;

щодо довідки № 06/933 від 01.06.2020р. - довідкою, яка уточнює особливий характер роботи і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, виданою УП «РТС» м.Радужний № 31 від 13.05.2020р., наказом УМП «Райдужнийтепломережа» № 4б-к від 12.05.1998р (а.с.17-31).

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на зазначене, у розглядуваному випадку саме органи ПФ України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

При цьому, підставою для неврахування спірних довідок при обчисленні розміру пенсії позивача пенсійний орган вказує, зокрема, припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Щодо вказаних доводів пенсійного органу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Закону України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/ право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації...

Згідно зі ст.12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).

Статтею 7 Угоди від 14.01.1993р. визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві, зареєстрованому на території рф, після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно з ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду рф, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф, передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

При цьому, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Тому розглядувана відмова з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Водночас, будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів рф саме з вини позивача суду не надано.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17 та від 01.03.2021р. у справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Окрім цього, покликання апелянта на те, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність дій пенсійного органу, та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Таким чином, оскільки позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у спірних архівних довідках, тому під час обчислення розміру пенсії позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані у таких довідках періоди роботи, що передбачено ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Щодо доводів апелянта про те, що надані пенсійному органу архівні довідки не засвідчені апостилем, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р. /Конвенція від 22.01.1993р./ документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст.13 Конвенції від 22.01.1993р. документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

3.12.2022р. набрав чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-ІХ від 01.12.2022р.

Після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993р. не застосовуватиметься у відносинах з рф. Таким чином, документи, видані компетентними органами рф приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Проте, відповідно до п.1 постанови КМ України № 107 від 04.02.2023р. «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, те, що станом на час видачі позивачу спірних архівних довідок діяла Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою не передбачено обов`язку проставляти апостиль на документах про стаж роботи на території рф, колегія суддів вважає, що такі довідки не потребують спеціального посвідчення апостилем.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що архівні довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідка про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р., видана УП «Радужныйтеплосеть», містять відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому пенсійним органом протиправно не враховано позивачу заробітну плату згідно з вказаними архівними довідками.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права є саме: визнання протиправною відмови ГУ ПФ України в Закарпатській обл. щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідок про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., виданих ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідки про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р., виданої УП «Радужныйтеплосеть»; зобов`язання ГУ ПФ України в Закарпатській обл. здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.02.2023р. та врахувати довідки про заробітну плату № 01-39-ВНГ-1144 від 13.09.2019р. та № 01-39-ВНГ-517 від 20.05.2020р., видані ПАТ «Варьеганнефтегаз», довідку про заробітну плату № 06/933 від 01.06.2020р., видану УП «Радужныйтеплосеть», за 60 календарних місяців страхового стажу підряд, починаючи з червня 1986 року.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФУ в Закарпатській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.07.2024р. в адміністративній справі № 260/3411/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.11.2024р.