Справа № 500/2779/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Баб`юк П.М.

21 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/2779/24 пров. № А/857/24015/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 500/2779/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

01.05.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, у якому просив суд:

- визнати протиправною відмову в призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 ;

-зобов`язати призначити компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.08.2024р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.08.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом зі своїм вітчимом, ОСОБА_2 з 1987 однією сім`єю та вважає останнього своїм батьком. Зокрема, ОСОБА_2 одружений з матір`ю ОСОБА_3 позивача, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.10.1987р. та з 1987 р. займався вихованням ОСОБА_1 .

Згідно довідки №127 від 19.03.2023р. яка видана КНП "Центр первинної медико - санітарної допомоги" амбулаторія ЗПСМ №12, основний діагноз ОСОБА_2 : Хронічна хвороба психо-невральна глухота з дитинства ХОЗЛ ІІст., група "В", гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь АГ2 КВР, гіпертинзивне серце, стенокардія, артеріальний артрит СН ІІ А ФВ 55%, цукровий діабет 2 ст., остеохондроз. ( а.с.12)

29.03.2023р. Управління соціальної політики Тернопільської міської ради видав ОСОБА_2 висновок № 1419/2 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. (а.с. 10)

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, інвалідність з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 31.05.2023р. (а.с.10)

Після отримання всіх необхідних документів, які підтверджують, що ОСОБА_2 потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі позивач звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради з заявою про надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

20.06.2023р. Управління соціальної політики Тернопільської міської ради склав акт проведення обстеження сім`ї № 380., з якого видно, що ОСОБА_1 проживає постійно разом із батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_3

23.06.2023р. проведено комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 , за результатами якого складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг. З даного висновку видно, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, сума балів становить 95,5.

29.06.2023р. Управління соціальної політики Тернопільської міської ради прийняв Рішення № 363 яким вирішив, що ОСОБА_1 не має права на компенсацію, яка призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 55 і вище.

Не погодившись із даним рішенням і висновком Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг щодо ОСОБА_2 , позивач оскаржив їх у судовому порядку.

18.10.2023р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4320/23, яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024р. позов задоволено.

Суд визнав протиправною відмову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до Рішенням №363 від 29.06.2023р. яким відмовлено у призначені виплати.

Одночасно, суд зобов`язав Управління соціальної політики Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення суду.

ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

20.03.2024р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою, в якій просив повторно розглянути заяву про надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради листом № 125/132 від 08.04.2024р. повідомив ОСОБА_1 що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 99,5. Зокрема, працівниками Управління соціальної політики Тернопільської міської ради разом із сімейним лікарем 04.04.2024р повторно здійснено комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, а також складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг від 04.04.2024р. та акт проведення обстеження сім`ї №329 від 04.04.2024р. із змісту яких видно, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 99,5 (а.с.32, а.с.33);

Однак, враховуючи дані, отримані в ході визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради прийняв рішення від 10.04.2024р. із змісту якого видно, що ОСОБА_2 не має права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. (а.с. 34)

ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.-п. 6, 10, 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» видно, що надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг; отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги; складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність; д) бездомність; е) безробіття; є) малозабезпеченість особи; ж) поведінкові розлади у дітей через розлучення батьків; з) ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків із виховання дитини; и) втрата соціальних зв`язків, у тому числі під час перебування в місцях позбавлення волі; і) жорстоке поводження з дитиною; ї) насильство за ознакою статі; й) домашнє насильство; к) потрапляння в ситуацію торгівлі людьми; л) шкода, завдана пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією.

ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено, що суб`єктами системи надання соціальних послуг є: 1) уповноважені органи у сфері надання соціальних послуг; 2) отримувачі соціальних послуг; 3) надавачі соціальних послуг; 4) об`єднання працівників системи надання соціальних послуг; 5) об`єднання надавачів соціальних послуг; 6) об`єднання отримувачів соціальних послуг.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про соціальні послуги» до уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать: 1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення; 2) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації; 3) виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів.

До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать надавачі соціальних послуг, утворені органами, зазначеними у ч.1 ст.11 цього Закону, діяльність яких фінансується за рахунок коштів відповідного бюджету/бюджетів.

До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать: 1) установи/заклади надання соціальних послуг (стаціонарні, реабілітаційні, тимчасового перебування); 2) інші установи/заклади соціальної підтримки (обслуговування), у тому числі спеціалізовані служби підтримки осіб, постраждалих від домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

З метою оптимізації та комплексного підходу до надання соціальних послуг можуть утворюватися комплексні установи/заклади надання соціальних послуг, структурні або відокремлені (територіальні) підрозділи яких надають різні соціальні послуги різним групам населення.

До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Працівники надавачів соціальних послуг державного/комунального та недержавного секторів та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, забезпечують надання соціальних послуг на професійній основі відповідно до вимог цього Закону.

До працівників надавачів соціальних послуг державного/комунального та недержавного секторів належать фахівці та професіонали (соціальні працівники, фахівці із соціальної роботи, соціальні менеджери та інші) та соціальні робітники.

Кваліфікаційні вимоги до працівників надавачів соціальних послуг, порядок атестації фахівців та професіоналів надавачів соціальних послуг визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації фахівців та професіоналів надавачів соціальних послуг здійснюють заклади освіти (у тому числі заклади післядипломної освіти), що мають відповідну ліцензію, видану в установленому порядку. До підвищення кваліфікації зазначених фахівців та професіоналів можуть залучатися громадські об`єднання, міжнародні організації, благодійні, релігійні та неурядові організації, установи та організації, що мають досвід роботи з відповідними вразливими групами населення. Програми підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації таких осіб затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації соціальних робітників здійснюються шляхом формального або неформального професійного навчання відповідно до законодавства.

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, проходять підготовку та перепідготовку у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Уповноважені органи у системі надання соціальних послуг можуть проводити семінари, тренінги тощо для працівників, які надають соціальні послуги, та фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Оплата праці працівників надавачів соціальних послуг має забезпечувати належні матеріально-побутові умови для ефективної діяльності працівників, підвищувати престижність професії, сприяти підвищенню кваліфікації працівників.

Умови оплати праці працівників надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору визначаються Кабінетом Міністрів України. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть встановлювати додаткові стимулюючі виплати працівникам надавачів соціальних послуг.

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги визначається шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-телекомунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій та обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, визначається з розрахунку 70 відсотків мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі за одну годину догляду за однією особою, але не більше 360 годин на місяць.

Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні.

Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Однією з істотних умов такого договору є кількість годин надання соціальних послуг з догляду на місяць.

У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях компенсація за догляд, передбачена цією частиною, особам із числа внутрішньо переміщених осіб за новим місцем їх проживання/перебування разом із особами, за якими вони здійснюють догляд, призначається і виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України (ст.13 Закону України «Про соціальні послуги»).

Одночасно, колегія суддів зазначає, що п.1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2023р. передбачено, що цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися. ( далі - Порядок № 859)

Із змісту п.3, п.6, п.7 Порядку №859 видно, що компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в п.7 цього Порядку.

Призначення та виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 1) у паперовій формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ; копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена); копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників).

Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги; 2) в електронній формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та відомості про членів її сім`ї (прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, внесені до паспорта громадянина України; відомостей про свідоцтво про народження дитини (серія, номер, дата видачі, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) дитини, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) батьків); сканованих копій документів, зазначених в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 1 цього пункту, з урахуванням категорії особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Якщо в державних електронних інформаційних ресурсах наявні необхідні відомості, відповідні документи/копії не подаються. Зазначені відомості, необхідні для призначення компенсації, отримуються органом, що приймає рішення про призначення компенсації: через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів; через інформаційні системи або бази даних; шляхом надіслання запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

На заяви та відомості, що подаються в електронній формі, накладаються електронні підписи, які базуються на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів фізичної особи, яка надає соціальні послуги, та особи/законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Уповноважений орган перевіряє подані/надіслані фізичною особою, яка надає соціальні послуги, документи/відомості, зазначає кількість прийнятих документів, порядковий номер заяви, дату її реєстрації, кількість неподаних документів, які необхідно подати, і дату, до якої такі документи повинно бути подано.

Повідомлення про прийняття заяви з пакетом документів видається особисто фізичній особі, яка надає соціальні послуги, під час їх подання або надсилається протягом одного робочого дня з дати подання заяви на поштову адресу або адресу електронної пошти такої особи.

Якщо заява з пакетом документів надсилається поштою, днем подання заяви вважається дата відправлення, зазначена на календарному штемпелі.

Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, уповноважений орган протягом трьох робочих днів із дати отримання заяви надсилає на поштову адресу або адресу електронної пошти фізичної особи, яка надає соціальні послуги, повідомлення про те, що документи потрібно подати. Якщо документи подано не пізніше ніж через один місяць з дня отримання повідомлення, днем подання заяви вважається день її прийняття уповноваженим органом або відправлення поштою.

Уповноважений орган протягом двох робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги здійснює комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.

Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється фахівцями уповноваженого органу разом із представниками закладу охорони здоров`я, надавачів соціальних послуг із залученням особи, яка потребує надання соціальних послуг, та/або її законного представника.

За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, уповноваженим органом готується висновок за формою згідно з додатком.

Особа потребує надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, їй установлено IV чи V групу рухової активності.

За результатами комплексного визначення індивідуальних потреб сума балів може становити:

- більше ніж 54 бали - особа не потребує надання соціальних послуг з догляду;

- від 0 до 54 балів - особа потребує надання соціальних послуг з догляду.

Згідно п.14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги. Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

В п.17 Порядку №859 визначено, що рішення уповноваженого органу про відмову у призначенні компенсації може бути оскаржено у визначеному законодавством порядку.

На виконання вищевказаних вимог законодавства Управління соціальної політики Тернопільської міської ради разом із сімейним лікарем здійснено комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг за результатами якого складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг від 23.06.2023р., та акт проведення обстеження сім`ї № 380 від 20.06.2023р. Із змісту яких видно, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, сума балів становить 95,5

29.06.2023р. Управління соціальної політики Тернопільської міської ради прийняв Рішення №363 яким вирішив, що ОСОБА_1 не має права на компенсацію, яка призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 55 і вище.

Вказане рішення було предметом розгляду справи №500/4320/23.

Так в ході розгляду вказаної справи судами першої та апеляційної встановлено, що висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, суперечить медичним документам ОСОБА_2 , які слід враховувати при вирішенні питання про потребу в отриманні соціальних послуг (висновок ЛКК №1419/2 від 29.03.2023р.). Зокрема, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи (глухота з дитинства) та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту МСЕК №245565 від 11.05.2023р. та висновком ЛКК №1419/2 від 29.03.2023р., за формою 080-2/0

Крім того, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 як особа, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, проживає разом з ОСОБА_2 як з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, соціальні послуги з догляду надаються щоденно, що підтверджується актом проведення обстеження сім`ї №380 від 20.06.2023р.

За наведених вище обставин, суди у справі №500/4320/23 дійшли висновків, що Управління соціальної політики Тернопільської міської ради протиправно відмовив у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 (рішення про призначення компенсації від 29.06.2023р.)

Крім того, суди також дійшли висновків, що для належного способу відновлення порушеного права позивача на отримання компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі слід зобов`язати Управління соціальної політики Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 з відповідним аналізом медичних показників.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що працівниками Управління соціальної політики Тернопільської міської ради при повторному здійсненні комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг 04.04.2024р., складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, із місту якого видно, що ОСОБА_2 , не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 99,5, а це на 4 бали більше ніж попереднього разу, яке вже було предметом розгляду в суді.

Колегія суддів звертає увагу апелянта як суб`єкт владних повноважень, що при повторному здійсненні комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг 04.04.2024р. не враховано вищевказані вимоги Закону України «Про соціальні послуги», Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2023р. та відповідного аналізу медичних показників ОСОБА_2 ( Довідка №127 від 19.03.2023р. яка видана КНП "Центр первинної медико - санітарної допомоги" амбулаторія ЗПСМ №12, основний діагноз ОСОБА_2 : Хронічна хвороба психо-невральна глухота з дитинства ХОЗЛ ІІст., група "В", гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь АГ2 КВР, гіпертинзивне серце, стенокардія, артеріальний артрит СН ІІ А ФВ 55%, цукровий діабет 2 ст., остеохондроз; Висновок № 1419/2 від 29.03.2023р. про наявність у ОСОБА_2 когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі; Пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 31.05.2023р. про інвалідність другої групи ОСОБА_2 , що не спростував апелянт.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для належного та ефективного способу відновлення порушених прав та інтересів позивача слід визнати протиправним та скасувати Рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 10.04.2024р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі та зобов`язати призначити позивачу компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 500/2779/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель