Справа № 380/3079/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/3079/24 пров. № А/857/8478/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В. та Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львів апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року, прийняте суддею Крутько О.В. в м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 380/3079/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком, відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п.п 10, 12 Закону України 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 2901/вих. 13 від 19.01.2024 та про складові заробітної плати для призначенні пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за № 2901/вих. 14 від 19.01.2024, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 19.01.2024 року.

04 березня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. п 10, 12 Закону України 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», на підставі довідки про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 2901/вих. 13 від 19.01.2024 та довідки про складові заробітної плати для призначенні пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 2901/вих. 14 від 19.01.2024, з 19.01.2024.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на пенсію державного службовця. Суд зробив висновок, що відповідач неправомірно відмовив їй у переведенні на пенсію державного службовця через те, що позивачка раніше отримувала пенсію державного службовця, зважаючи на те, що норма закону, яка регулює спірні правовідносини, не пов`язує можливість переведення на інший вид пенсії із фактом її отримання в минулому.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення суду скасувати, та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позивачка раніше перебувала на пенсії державного службовця, а тому, відповідно до постанови КМУ від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», не належить до кола осіб, яким надано право реалізувати право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» після 01.05.2016 року.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 19.01.2024 року позивачка звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення її на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Зазначена заява, за принципом екстериторіальності, розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

24.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення № 25, на підставі якого відмовило позивачці в переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з тим, що позивачка раніше отримувала пенсію, відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 23.04.2009 року по 29.09.2019 року, за наявності стажу роботи на посадах державної служби 24 роки 1 місяць, та обчислення заробітної плати за березень 2009 року. Також у рішенні зазначено, що при попередньому прорахунку пенсії, за матеріалами пенсійної справи, згідно із Законом України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», розмір пенсії ОСОБА_1 зменшиться.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно правового спору, апеляційний суд виходить із такого.

Апеляційний суд, зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24 січня 2024 року № 25 про відмову у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» встановив, що відповідач відмовив позивачці у переведенні на пенсію відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки, позивачка раніше отримувала пенсію відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 23.04.2009 року по 29.09.2019 року за наявності стажу роботи на посадах державної служби 24 роки 1 місяць та виходячи із заробітної плати за березень 2009 року.

Таку позицію відповідач обґрунтовує тим, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» мають особи, яким до набрання чинності Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Аналізуючи вказану підставу для відмови у переведення позивачки за пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ, апеляційний суд зазначає наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з частиною другою Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивачки про переведення на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, відповідач виходив із того, що право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону №889-VIII мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, а, оскільки, позивачці до набрання чинності Законом № 889-VIII призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону вона не має.

Апеляційний суд вважає ці твердження відповідача помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону № 1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Крім того, а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 580/3805/22 від 22 травня 2023 року.

Тому, на думку апеляційного суду доводи відповідача про те, що, якщо на час набрання чинності Законом 889-VIII позивачка отримувала пенсію державного службовця за віком відповідно до вимог Закону № 3723-XII, позивачка не має права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII є помилковими.

Разом з тим, відповідач не заперечує, що на час набрання чинності Законом 889-VIII позивачка мала необхідний стаж державної служби, а саме 24 роки 1 місяць, а на час звернення із заявою про призначення пенсії має необхідний страховий стаж та вік.

Отже, апеляційний суд вважає, що позивачка має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених Законом № 889-VIII.

Тому, апеляційний суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним і його необхідно скасувати.

Цей висновок є підставою для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Що стосується права позивачки на врахування, при призначенні (переведенні) пенсії державного службовця, поданих нею довідок про розмір заробітної плати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622, заробітна плата для обчислення пенсії, відповідно до Закону № 889-VІІІ, визначається довідками про заробітну плату, форми яких затверджені постановами правління Пенсійного фонду України (далі ПФУ) і які видаються особі установою за останнім місцем роботи.

За змістом пункту 4 Постанови № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Визначаючи спосіб захисту порушених прав особи, яка має право на пенсію державного службовця, Велика Палата Верховного Суду, при ухваленні постанови від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), вказала на необхідність зобов`язання відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату.

Крім цього, згідно з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 127/8787/17 та від 16 травня 2022 року у справі №399/473/17, відсутність, в цьому випадку, саме довідки про заробітну плату за останньою займаною посадою, за наявності об`єктивної можливості визначити розмір пенсії, на яку позивачка має право, не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви про призначення пенсії за віком як державному службовцю.

Апеляційний суд встановив, що позивачка для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», надала відповідачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2901/вих. 13 від 19.01.2024 та № 2901/вих. 14 від 19.01.2024.

Отже, позивачка має право на переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п. п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

При цьому, позивачка, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має право на призначення пенсії з 19.01.2024 року, тобто дня звернення із заявою про призначення пенсії

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо права позивачки на призначення (переведення) пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п. п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, однак помилково зобов`язав це зробити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки, органом Пенсійного фонду, який вирішує питання про призначення позивачці пенсії, за принципом екстериторіальності, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити (перевести) позивачці пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у такий спосіб:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області перевести з 19.01.2024 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 -VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках Львівської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2901/вих. 13 від 19.01.2024 та № 2901/вих. 14.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд встановив, що позивачка за подання позову сплатила 1073,60 грн.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позивачка сплатила судовий збір, як за одну немайному вимогу, то на користь позивачки, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, необхідно стягнути 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 380/3079/24, скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.01.2024 року № 25 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перевести з 19.01.2024 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках Львівської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 2901/вих. 13 від 19.01.2024 та № 2901/вих. 14.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області судовий збір в сумі 1211, 20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель