Справа № 480/7851/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2024 року Справа № 480/7851/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7851/24
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
про визнання дій протиправними, скасування відповіді - повідомлення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати відповідь-повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.07.2024 р. про відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача період з 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р.
4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії.
ПФУ була призначена пенсія за віком, але разом з тим, не було нараховано грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій.
Позивач звернувся на веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України та отримав відповідь, що згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-І// (далі-Закон №1058-І//) та пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1191, при призначенні пенсії за віком особам, які надень досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж, зокрема, чоловіки 35 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, виплачувати грошову допомогу в розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день її призначення.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909( зі змінами).
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 07.06.2024 р. №90 призначено пенсію за віком.

Разом з тим, до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788- XII, не зарахований період роботи заявника з 18.10.1988 по 01.07.1989, оскільки відповідно до Диплому серії ТВ №886015 у період вересня 1983 по 23.06.1989 заявник навчалися в Івано-Франківському медичному інституті та відсутні первинні документи про підтвердження роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Надана довідка Івано-Франківської міської ради за №18/59-4.01/331 від 10.04.2024 р. містить інформацію, що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2 в архівний відділ не передані, а долучена копія особової картки Т-2 містить лише відомості про прийняття на роботу на 0,5 ставки м/с пал урол.Отд (мовою оригіналу) відповідно до наказу №171 від 18.10.1988 та звільнення з лікарні з 01.07.1989 року.

Зважаючи на зазначене, для зарахування вказаного періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, за наявними документами, підстави відсутні.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. До участі у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якості співвідповідача та зобов`язано надати суду додаткові докази.

Відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронних кабінетів 06.09.2024 (а.с. 46,48).

У встановлений судом строк відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) відзив не надав.

Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) у відзиві на позовну заяву, серед іншого, зазначив, що згідно пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з Переліком № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Отже, на підставі вищенаведеного та аналізуючи матеріали електронної пенсійної справи позивача, встановлено, що відповідно до записів № 6 - № 7 в трудовій книжці від 08.02.1983 НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 18.10.1988 по 01.07.1989 працював на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м. Івано-Франківськ.

До заяви від 01.06.2024 позивач долучив уточнюючу довідку про роботу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е статті 55 Закону № 1788, зокрема, довідку архівного відділу № 18/59-4.01/331 від 10.04.2024 про те, що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні № 2 в архівний відділ не передані (до даного листа долучена особова карточка НОМЕР_2 , заведена на ОСОБА_1 , яка не є первинним документам. В карточці лише зазначено, що дана особа прийнята на роботу на 0,5 ставки м/с пал урол. отд (мовою оригіналу) відповідно до наказу № 171 від 18.10.1988).

Згідно даної довідки інформація про час перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати відсутня.

Оскільки, при обчисленні спеціального стажу для призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 враховується не більше одного місяця в рік тривалості відпустки без збереження заробітної плати то періоди роботи з 18.10.1988 по 01.07.1989 для зарахування до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е статті 55 Закону 1788, потребують додаткового підтвердження.

Отже, стаж, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 позивача становить 34 роки та 6 місяців.

Грошову допомогу відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 не призначено у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу для призначення та виплати грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058.

Рішення про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось.

А тому, правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити певні дії відсутні.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 49-53).

У відповіді на відзив позивач не погодився з позицією відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 62-72).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 01.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.61).

Також, 01.06.2024 позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії (а.с.15).

07.06.2024 ГУ ПФУ в Львівській області прийнято рішення №90 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 (а.с.61).

Листом № 1800-00202-8/31121 від 10.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомлено ОСОБА_1 , що згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-ІV (далі-Закон №1058-ІV) та пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати .затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1191, при призначенні пенсії за віком особам, які надень досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж, зокрема, чоловіки 35 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, виплачувати грошову допомогу в розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909( зі змінами).

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 07.06.2024 р. №90 призначено пенсію за віком.

Разом з тим, до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788- XII, не зарахований період роботи заявника з 18.10.1988 по 01.07.1989, оскільки відповідно до Диплому серії ТВ №886015 у період вересня 1983 по 23.06.1989 заявник навчалися в Івано-Франківському медичному інституті та відсутні первинні документи про підтвердження роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Надана довідка Івано-Франківської міської ради за №18/59-4.01/331 від 10.04.2024 р. містить інформацію, що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2 в архівний відділ не передані, а долучена копія особової картки Т-2 містить лише відомості про прийняття на роботу на 0,5 ставки м/с пал урол.Отд (мовою оригіналу) відповідно до наказу №171 від 18.10.1988 та звільнення з лікарні з 01.07.1989 року.

Зважаючи на зазначене, відповідач зазначив, що для зарахування вказаного періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, за наявними документами, підстави відсутні.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі- Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні грошової допомоги послугувало те, що на думку органу ПФУ спеціальний стаж позивача, який враховується під час вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, становить менше 35 років (зокрема 34 роки та 6 місяців) (а.с.53).

При цьому, до такого спеціального стажу не враховано період роботи 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р., оскільки відсутня довідка про час перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі- Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підставою для надання уточнюючої довідки є встановлення у трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Так, зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 08.02.1964, судом встановлено, що в період з 18.10.1988 по 01.07.1989 ОСОБА_1 працював на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м.Івано-Франківськ (а.с.24).

Жодних зауважень від ГУ ПФУ в Львівській області до зазначених записів трудової книжки в матеріалах справи не містяться.

Також, в матеріалах справи наявний лист Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 10.04.2024 №18/59-4.01/331, яким повідомляється що документи Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2 в архівний відділ не передані (а.с.34).

Крім того, Архівним відділом Івано-Франківської міської ради надано особову картку ОСОБА_1 , згідно змісту якої підтверджується факт роботи позивача на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м.Івано-Франківськ з 18.10.1988 по 01.07.1989 на 0,5 ставки (а.с.32-33).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач вживав всіх можливих заходів для отримання документів на підтвердження того, що він працював на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м.Івано-Франківськ з 18.10.1988 по 01.07.1989, а інші документи не можуть бути надані з незалежних від нього обставин.

Суд звертає увагу, що під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше особа продовжує перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, спірні періоди мають бути включені до страхового стажу, а тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

За таких обставин, на переконання суду, відповідачем під час вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги мав бути врахований період з 18.10.1988 по 01.07.1989 протягом якого є документальне підтвердження виконання позивачем обов`язків за посадою протягом такого періоду.

Щодо способу захисту порушеного права, суд зазначає, що оскільки в даному випадку спірний стаж був не зарахований рішенням ГУ ПФУ в Львівській області від 07.06.2024 №90, а тому належним та достатнім способом захисту є саме скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07.06.2024 №90 в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р. та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача період роботи з 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що оскільки органами ПФУ визнано наявність у позивача спеціального стажу у розмірі 34 роки 6 місяців, та надані позивачем документи підтверджують факт роботи понад 8 місяців на посаді м/с палатної в 2-ій міській клінічній лікарні м.Івано-Франківськ в період з 18.10.1988 по 01.07.1989, що свідчить про наявність у позивача стажу понад 35 років та відповідно наявність права на отримання одноразової грошової допомоги.

Крім того, суд зазначає, що відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав ненадання відомостей про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відповідачем-2 не враховано тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Так, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачу було протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а тому достатнім належним способом захисту прав позивача є задоволення позовних вимог шдяхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування відповідь-повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.07.2024 р. про відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування відповіді - повідомлення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.06.2024 №90 в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м.Львів, 79016, ) зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) період роботи з 18.10.1988 р. по 01.07.1989 р.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вул.Степана Бендери, 43, м.Суми, 40009, ) здійснити нарахування та виплату грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук