Справа № 380/17152/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 рокусправа № 380/17152/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області в перерахунку ОСОБА_1 , пенсії за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком вперше, а саме за 201 5, 2016, 2017 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2015, 2016, 2017 роки з 20 вересня 2018 року, на день призначення пенсії за віком вперше.

Позов обґрунтовано тим, що позивачці з 20.05.2008 було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Пенсійне забезпечення». Надалі, 20.09.2018 позивачці призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зверталась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2015-2017 роки, однак листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області позивачку було повідомлено про відсутність підстав для здійснення відповідного перерахунку. Позивач вважає таку поведінку відповідача протиправною, адже в даному випадку мало місце призначення пенсії за іншим Законом, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак при здійсненні її призначення повинен був застосовуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник проти позову заперечила та вказала, що ОСОБА_1 з 20.05.2008 призначено пенсію за вислугу з урахуванням віку та наявного трудового стажу, передбачених ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.09.2018 про переведення на пенсію за віком, позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». При перерахунку пенсії ОСОБА_1 застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні для обчислення пенсії за три роки 2014-2016 роки у розмірі 3764,40 грн. з урахуванням коефіцієнтів підвищення 1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796, що становить 7994,47 грн. Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Отже, при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові обчислений як середній показник за 2014, 2015 та 2016 (3764,40 грн.), збільшений на коефіцієнт 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796, що становить 7994,47 грн. Представник зазначив, що пенсія за вислугу років призначалася позивачу з урахуванням віку та стажу, які передбачені Законом №1788, однак розмір пенсії позивача обчислено згідно з нормами Закону №1058. Тому, при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 мова йде не про первинне призначення пенсії, а саме про її перерахунок.

Також представник відповідача звернув увагу суду на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою судді від 12.08.2024 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 20.05.2008 перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

З 20.09.2018 ОСОБА_1 на підставі її заяви було призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 23.05.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2015-2017 роки.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №14702-15404/С-52/8-1300/24 позивачку повідомлено, зокрема, про те, що їй з 20.05.2008 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 20.09.2018 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону 1058. Страховий стаж, врахований до пенсії, станом на 01.03.2023 становив 34 роки 2 місяці 24 дні (Враховано по 28.02.2021). Органами Пенсійного фонду з 01.04.2023 проведено автоматичний перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після попереднього перерахунку. Страховий стаж після проведеного перерахунку становить 36 років 2 місяці 24 дні (враховано по 28.02.2023). Коефіцієнт страхового стажу - 0,36167. Для визначення заробітної плати для обчислення пенсії враховано заробіток за період з 01.10.2001 по 28.02.2023 за даними персоніфікованого обліку. Коефіцієнт заробітної плати становить 0,94561. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії із застосуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески - 7994,47 грн., становить 7559,65 грн. (7994,47 грн. х 0,94561). Розмір пенсійної виплати на 01.06.2024 становить 2980,00 грн, а саме: 2734,10 Грн - основний розмір пенсії за віком (7559,65 грн. Ч 0,361 67), 64,44 грн. доплата за 6 років понаднормового стажу (1074 грн. х 6%), 181,46 грн - доплата особам, яким не виповнилось 70 років. Враховуючи вищезазначене для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, немає підстав.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку її пенсії, звернулась до суду з метою захисту своїх прав.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV)

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, порядок переходу з одного виду пенсії на інший у відповідності з Закону №1058-ІV передбачений статтею 45 вказаного закону.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, позивач з 20.05.2008 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Надалі позивача з 20.09.2018 за її ж заявою переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 2018 році звернулась вперше.

Так, Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17, Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17 та ряду інших.

Отже, суд дійшов висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком за нормами Закону №1058-ІV з 20.09.2018 має застосовуватись частина 2 статті 40 Закону №1058-ІV та при обрахунку такої пенсії має враховуватись середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначенням пенсії, тобто за 2015-2017 роки.

У зв`язку з чим суд доходить висновку, що відповідачем протиправно відмолено позивачу в здійсненні перерахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2015-2017 роки.

Разом з тим, визначаючись із датою, з якої слід здійснити перерахунок пенсії позивача, суд враховує те, що первинно позивачу призначено пенсію у відповідності до норм Закону №1058-ІV 20.09.2018. Призначення такої пенсії відбулось у зв`язку із поданням позивачем особисто відповідної заяви.

При цьому із заявою щодо здійснення перерахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2015, 2016, 2017, позивач звернулась до органів Пенсійного фонду лише 23.05.2024.

Суд враховує, що відповідно до статті 122 частин 1, 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

«…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.».

Суд звертає увагу на те, що позивачем дійсно пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами щодо здійснення перерахунку її пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2015, 2016, 2017, за період з 20.09.2028 по 22.05.2024.

Разом з тим суд відзначає, що відповідна помилка позивача не може позбавляти її права на перерахунок пенсії та на належне соціальне забезпечення в цілому.

Таким чином суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2015, 2016 та 2017 роки, починаючи з 23.05.2024.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2015, 2016 та 2017 роки, починаючи з 23.05.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2015, 2016 та 2017 роки, починаючи з 23.05.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.