Справа № 160/13220/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 160/13220/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року в адміністративній справі №160/13220/24 (головуючий суддя першої інстанції Гораблінський В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 22.05.2024 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просила зобов`язати відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) її інтегрованої картки шляхом виключення відомостей про нараховану недоїмку (заборгованість) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 13362,36 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей про нараховану недоїмку (заборгованість) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 13362,36 грн..

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7211,20 грн., в тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн..

Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що надані до суду першої інстанції документи на підтвердження понесених позивачем витрат, містять розбіжності та суперечать наведеному в позовній заяві, а тому відповідач вважає, що заявлена позивачем сума витрати на професійну правничу допомогу не підтверджена належним чином, є суттєво завищеною та неспівмірною зі складністю справи, а також не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також представник позивача просив стягнути з ГУ ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 грн..

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції (в тому числі відповідачем) не оскаржено, а тому судом апеляційної інстанції рішення в цій частині не переглядається.

Апеляційна скарга стосується лише обґрунтованості судового рішення в частині витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З наведеного вбачається, що відсутність чи наявність заперечень іншої сторони щодо необґрунтованості та неспівмірності заявленої суми витрат на професійну правничу не виключає обов`язку суду перевірити доведеність, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано наступні документи:

- копія договору про надання правничої допомоги від 15.04.2024 року;

- копія акту приймання наданої правничої допомоги за договором від 20.04.2024 року;

-копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги у Дніпропетровському окружному адміністративному суді серії АЕ №1287216;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.16-20).

Відповідно до п.1.2 договору про надання правничої допомоги адвокат готує, підписує та подає до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву та представляє клієнта в суді з усіма правами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України.

Пунктом 5.1 цього Договору встановлено, що вартість наданої правничої допомоги за даним Договором становить 6000,00 грн., виходячи з вартості 1 години в 1000,00 грн..

Згідно з пунктом 5.2 Договору, клієнт оплачує адвокату вартість наданої правничої допомоги, що вказана у пункті 5.1 даного договору протягом 30 календарних днів з дати підписання Акту приймання наданої правничої допомоги. (а.с.16)

Відповідно до змісту Акту приймання наданої правничої допомоги від 20.04.2024 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: підготовка та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви від імені клієнта; кількість годин - 6; вартість однієї години - 1000,00 грн.

Загальна вартість наданої правничої допомоги 6000,00 грн. (а.с.18).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., оскільки в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Перелік послуг, які адвокат згідно договору зобов`язався надати позивачу відрізняється від переліку послуг, перелічених в акті приймання виконаних робіт. Договір не містить визначення вартості кожної послуги: підготовка, підписання та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву та представлення інтересів клієнта в суді. І саме вартість таких послуг визначена договором в розмірі 6000 грн..

Натомість, в акті виконаних робіт зазначена лише послуга щодо підготовки та подання до суду позовної заяви від імені клієнта, і така послуга має вартість 6000 грн..

Зазначена в договорі послуга з представлення інтересів клієнта у судовому засіданні взагалі не надавалась, оскільки справа розглянута судом першої інстанції в письмовому провадженні.

Крім того, як зазначалось вище, пунктом 5.2 Договору визначено, що клієнт оплачує адвокату вартість наданої правничої допомоги, що вказана у пункті 5.1 даного договору протягом 30 календарних днів з дати підписання Акту приймання наданої правничої допомоги.

Акт про приймання наданої правничої допомоги підписаний сторонами 20.04.2024 року, що підтверджено матеріалами справи.

Разом з тим, ані до позовної заяви (яка подана до суду першої інстанції 22.05.2024 року), ані до відзиву на апеляційну скаргу доказів оплати наданих послуг з правничої допомоги позивачем не надано.

Крім того, у позовній заяві представником позивача наведено попередній розрахунок судових витрат, згідно якого адвокатом витрачено 3 (три) години вартістю 2000,00 грн. за одну годину для надання правничої допомоги в межах даної справи, що суперечить доданим до позовної заяви документам.

Апеляційний суд зазначає, що вартість визначеної правничої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини є поширеними та нескладними, і така вартість правової допомоги в розмірі 6000 грн. є неспівмірною ціні позову в розмірі 13362,36 грн. та складності справи.

Таким чином, зважаючи на предмет спору, складність адміністративної справи, яка не є складною та розглянута судом першої в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сталу судову практику щодо аналогічних спорів, апеляційний суд вважає що витрати на професійну правничу допомогу, які визначені в позовній заяві у розмірі 6000,00 грн., та стягнуті судом першої інстанції на користь позивача, та за відсутності передбаченої договором оплати (навіть часткової) не є належним чином обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим слід відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що відповідно до статті 317 КАС України існують підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині питання правничої допомоги.

Щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає про таке.

До відзиву на апеляційну скаргу додано копію договору про надання правничої допомоги від 19.08.2024 року, згідно пункту 1.2 якого правнича допомога полягає у підготовці та поданні до Третього апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Пунктом 5.2 Договору від 19.08.2024 року визначено, що клієнт оплачує адвокату вартість наданої правничої допомоги, що вказана у пункті 5.1 даного договору протягом 30 календарних днів з дати підписання Акту приймання наданої правничої допомоги.

Згідно наданого акту приймання наданої правничої допомоги від 21.08.2024 року, адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу аналіз апеляційної скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення ДОАС від 11.07.2024 року по справі №160/13220/24. Підготовка, підписання та подання від імені клієнта відзиву на апеляційну скаргу; кількість годин - 6; вартість однієї години 1000,00 грн.; загальна вартість правничої допомоги 6000,00 грн..

Станом на день ухвалення судового рішення по цій справі, доказів оплати наданої правничої допомоги в суді апеляційної інстанції на суму 6000,00 гривень позивачем не надано.

Крім того, апеляційний суд вказує, що такі послуги як «підписання та подання відзиву на апеляційну скаргу» не є правничою допомогою, а сам відзив на апеляційну скаргу фактично дублює доводи позивача, викладені в позовній заяві.

Таким чином, підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 гривень відсутні.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 134-139, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року в адміністративній справі №160/13220/24 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року в адміністративній справі №160/13220/24 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення суду слова та цифри «судові витрати у розмірі 7211,20 грн.» замінити словами та цифрами «витрати у розмірі 1211,20 грн.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В задоволенні заяви про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко