Справа № 300/3436/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3436/24 пров. № А/857/18058/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі №300/3436/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у зарахуванні ОСОБА_1 : часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанській ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV; визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати: час проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; час роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; час навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанській ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №81 від 29.03.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії із нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024 про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської загальноосвітній школі з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010; про призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 в обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції повинен був відповідно до вимог ч. 4 ст. 245 КАС України зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Зазначає, що наявними в матеріалах справи документами підтверджувались спірні періоди і дана обставина була підставою для призначення і виплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що загальний стаж позивача становить 43 роки 02 місяці 08 днів, в тому числі, страховий стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 16 років 8 місяців 0 днів. Вважає, що відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю потрібного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд враховує наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 29.06.2023 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-IV (зворотній бік а.с.49, зворотній бік а.с.59).

Згідно форми РС-право страховий стаж ОСОБА_2 з урахуванням перетину періодів становить 43 роки 2 місяці 20 днів (зворотній бік а.с.59).

23.03.2024 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV час проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; час роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; час навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-науковому комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 та призначити і виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій (а.с.11, 52, зворотній бік а.с.56-а.с.57).

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення від 29.03.2024 за №1 про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії (а.с.13, зворотній бік а.с.58-а.с.59).

Судом встановлено, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.03.2024 за №1, копія якого долучена до позовної заяви, відповідач зазначив наступне "Згідно поданих документів страховий стаж ОСОБА_1 який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 27 років 1 місяць 18 днів" (а.с.13).

Разом з тим, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.03.2024 за №1, копія якого долучена до відзиву на позов, вказана частина тексту рішення містить наступні відомості "Згідно поданих документів страховий стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 16 років 8 місяців 0 днів" (зворотній бік а.с.58).

Як свідчить дублікат військового квитка серії НОМЕР_1 від 28.10.1988 ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР у період з 10.05.1983 по 06.05.1985 (а.с.9-10).

На підтвердження періодів роботи керівником гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986, позивач надав суду довідку Центру позашкільної освіти Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 20.02.2024 за №5 (а.с.15).

Згідно відомостей диплома з відзнакою ФВ №828704 від 26.06.1991 ОСОБА_1 в 1986 році вступив до Чернівецького ордена трудового червоного Прапора державного університету ОСОБА_3 та закінчив його в 1991 році (а.с.8).

Відповідно до записів №№5-6 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 22.04.1983 (а.с.16-21), ОСОБА_1 :

- 01.09.1986 зарахований студентом першого курсу біологічного факультету Чернівецького ордена трудового червоного Прапора державного університету ОСОБА_3 ;

- 01.07.1991 відрахований з університету у зв`язку з закінченням строку навчання.

На підтвердження періодів роботи за сумісництвом в Монастирчанській ЗОШ з 14.09.1995 по 20.08.1999 та роботи за сумісництвом в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 по 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010, позивач надав суду довідку Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 03.10.2023 за №84 (а.с.14).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV часу проходження служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985; часу роботи на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986; часу навчання на біологічному факультеті Чернівецького Державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991; час роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999; часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-науковому комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010 та в нарахуванні й виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Частинами 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами пункту 71розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 за №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 71 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі по тексту також - Порядок №1191).

За приписами пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі по тексту також Перелік №909, Перелік від 04.11.1993 за №909).

Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно пункту 6 Порядку №1911 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Згідно пункту 7 Порядку №1911 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 29.06.2023 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-IV. Тобто, позивачу вперше призначено пенсію за віком з 29.06.2023 і до цього часу він не отримував будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно записів №№15-17 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.04.1983 позивач:

- 01.12.2010 прийнятий на роботу вчителем біології, хімії та основ здоров`я Монастирчанського навчально-виховного комплексу;

- 01.07.2021 призначений на посаду директора Монастирчанської гімназії, як переможець конкурсу та з ним укладено строковий трудовий догорів терміном на два роки;

- 01.07.2023 позивачу продовжено термін строкового трудового договору (контракту) терміном на чотири роки (а.с.16-21).

Згідно відомостей Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Монастирчанська гімназія Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області є закладом комунальної форми власності.

Враховуючи те, що в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи про звільнення позивача із посади директора Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на момент призначення пенсії позивач працював в закладі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 71 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV є відсутність необхідного страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (35 років для чоловіків).

Згідно підпункту "г" пункту 1 Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`№1397, яке було чинним в період проходження позивачем військової служби в лавах Збройних Сил СРСР з 10.05.1983 по 06.05.1985, вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, крім роботи у установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються служба у складі Збройних Сил СРСР та перебування в партизанських загонах, служба у військах та органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства внутрішніх справ СРСР та органах міліції.

Як вбачається з дублікату військового квитка серії НОМЕР_1 від 28.10.1988, ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР у період з 10.05.1983 по 06.05.1985 (а.с.9-10), відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такий період проходження позивачем військової служби в лавах Збройних Сил СРСР належить до спеціального трудового стажу та дає право на пенсію за вислугу років згідно з пункту "е"статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Щодо періоду роботи позивача на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 22.04.1983 відсутні записи про роботу позивача на посаді керівника гуртка Богородчанської станції юних натуралістів у період з 13.08.1986 по 25.08.1986.

Наведене визнається апелянтом ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно довідки Центру позашкільної освіти Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 20.02.2024 №5 ОСОБА_1 працював керівником гуртка Богородчанської станції юних натуралістів з 13.08.1986 по 25.08.1986 відповідно до договору №2 від 13.08.1986 (а.с.15).

Центр позашкільної освіти Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на вимогу суду першої інстанції про надання належним чином засвідчених копій документів, листом від 03.06.2024 №12 повідомив, що в архівних матеріалах відділу освіти, молоді та спорту Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області відсутні накази про призначення ОСОБА_1 та відомості про нарахування заробітної плати позивачу. При цьому, разом із таким листом подано копію договору від 13.08.1986 №2, відповідно до якого було видано довідку від 20.02.2024 за №5 про періоди роботи ОСОБА_1 в Богородчанській станції юних натуралістів (а.с.106-107).

Згідно пункту 1 зазначеного договору такий укладений на визначений строк з 13.08.1986 по 25.08.1986, тобто на 14 календарних днів.

В пункті 6 договору визначено, що тривалість щорічної відпустки становить 42 календарні дні.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, ні договір, ні довідка від 20.02.2024 №5 не містить підстав визначення працівнику права на відпустку, тривалістю 42 календарні дні, за умови укладення трудового договору на 14 календарних днів.

Також пункт 2 договору вказує на призначення позивача на посаду "керівника гуртка", однак відомостей про те, якого саме гуртка, який обсяг повноважень, за якою професією чи спеціальністю позивач виконував умови договору, такий договір не містить.

Враховуючи наведене, а також відсутність в архівних матеріалах Відділу освіти, молоді та спорту Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області наказів про працевлаштування ОСОБА_1 та відомостей про нарахування йому зарплати, відсутність запису в трудовій книжці за період роботи позивача з 13.08.1986 по 25.08.1986, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що даний період не підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Щодо періоду навчання на біологічному факультеті Чернівецького державного університету з 01.09.1986 по 01.07.1991.

Відповідно до пункту 1 Положення №1397, яке було чинним в період навчання позивача з 01.09.1986 до 01.07.1991, у стаж роботи вчителів та інших працівників освіти, крім роботи, зазначеної у пункті 1 цього Положення, зараховуються час навчання у педагогічних навчальних закладах та університетах, якщо йому безпосередньо передувала та безпосередньо за ним слідувала педагогічна діяльність.

Згідно відомостей диплома з відзнакою ФВ №828704 від 26.06.1991 ОСОБА_1 в 1986 році вступив до Чернівецького ордена трудового червоного Прапора державного університету Ю. Федьковича та закінчив його в 1991 році (а.с.8).

Відповідно до записів №№4-7 трудової книжки позивача ОСОБА_1 :

- 13.08.1986 звільнений з посади ветсанітара Солотвинської дільничної ветлікарні;

- 01.09.1986 зарахований студентом першого курсу біологічного факультету Чернівецького ордена трудового червоного Прапора державного університету ОСОБА_3 ;

- 01.07.1991 відрахований з університету у зв`язку з закінченням строку навчання;

- 15.08.1991 прийнятий на посаду учителя біології і хімії Марковецької неповної середньої школи.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом ОСОБА_1 на надано ні в суд першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду доказів, які б свідчили про педагогічну діяльність ОСОБА_1 , яка безпосередньо передувала навчанню з 01.09.1986 до 01.07.1991, а отже відсутні підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV часу навчання.

Щодо періоду роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999 та часу роботи за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010

Судом першої інстанції встановлено, що у трудовій книжці позивача відсутні записи про роботу позивача за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії Монастирчанської ЗОШ з 14.11.1995 по 20.08.1999 та роботу за сумісництвом на посаді вчителя біології та хімії в Монастирчанському навчально-виховному комплексі з 01.09.2006 до 25.05.2007, з 01.09.2007 по 25.05.2008, з 01.09.2008 по 25.05.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2010.

На підтвердження вказаних періодів роботи за сумісництвом позивач надав суду довідку Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 03.10.2023 №84, яка підписана заступником директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 .

Листом Монастирчанської гімназії Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 28.05.2024 №34 в суд першої інстанції подано документи, які були використані при оформленні довідки №84 від 03.10.2023(а.с.61-103), а саме:

- Наказ №26 по Марківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня від 01.09.1995 "Про розподіл обов`язків між вчителями школи на новий навчальний 1995-96 рік", згідно якого ОСОБА_1 повинен навчати хімії 8 годин та біології 1 годину, загальна кількість годин 9 (а.с.62-65);

- Наказ №52 від 02.09.1996 "Про організацію роботи та внутрішній розпорядок школи-сад на 1996-97н.р.", яким у відповідності до навчального плану та з метою його виконання затверджено кількість навчальних годин на 1996-1997 навчальний рік по предметах та дозволено їх читати вчителям, зокрема ОСОБА_1 біологія, хімія 9 годин, створено курси за вибором, серед яких хімія 8 клас ОСОБА_1 (а.с.67-69);

- Наказ №75 від 02.09.1997 "Про організацію роботи та внутрішній розпорядок школи-сад на 1997-98н.р.", у відповідності до якого у відповідності до навчального плану та з метою його виконання затверджено кількість навчальних годин на 1997-1998 навчальний рік по предметах та дозволено їх читати вчителям, зокрема ОСОБА_1 біологія, хімія 9 годин (а.с.70-73);

- Наказ №48 від 01.09.1998 "Про організацію роботи та внутрішній розпорядок школи-сад на 1998-99н.р.", згідно якого з метою виконання навчального плану та забезпечення якості навчально-виховного процесу у 1998-1999 навчальному році дозволити вести начальні предмети вчителям, зокрема ОСОБА_1 біологія, хімія 6 годин (а.с.74-76);

- Наказ №22 від 01.09.2006 "Про організацію роботи, внутрішній розпорядок та розподіл годин тижневого навантаження педагогічних працівників на 2006-2007 н.р.", яким затверджено тижневе навантаження педагогічних працівників у відповідності до навчального плану фактичної мережі НВК, згідно якого ОСОБА_1 навчає біології, хімії ОБЖ, індивідуальні заняття 9 годин (а.с.77-81);

- Наказ №20 від 01.09.2007 "Про організацію роботи, внутрішній розпорядок та розподіл годин тижневого навантаження педагогічних працівників на 2007-2008 н.р.", яким затверджено години тижневого навантаження педагогічних працівників у відповідності до навчального плану фактичної мережі НВК, згідно якого ОСОБА_1 навчає біології, хімії, ОБЖ 6,5 годин (а.с.82-87);

- Наказ №21 від 01.09.2008 "Про організацію роботи, внутрішній розпорядок та розподіл годин тижневого навантаження педагогічних працівників на 2008-2009 н.р.", яким затверджено години тижневого навантаження педагогічних працівників на 2008-2009 навчальний рік, згідно якого ОСОБА_1 навчає хімії, основам здоров`я, ОБЖ 6 годин (а.с.88-93);

- Наказ №31 від 01.09.2009 "Про затвердження навчального плану та годин тижневого педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2009-2010 н.р.", яким затверджено години тижневого навантаження педагогічних працівників на 2009-2010 навчальний рік, у відповідності до якого ОСОБА_1 навчає хімії та основам здоров`я 6 годин (а.с.94-97);

- Наказ №21 від 01.09.2010 "Про затвердження навчального плану та годин тижневого педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2010-2011 н.р.", яким затверджено години тижневого навантаження педагогічних працівників НВК відповідно до навчального плану на 2010-2011 навчальний рік, згідно якого ОСОБА_1 навчає хімії та основам здоров`я 6 годин (а.с.94-97).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дані накази самі по собі, без інших документів обліку робочого часу, не можуть бути належними доказами роботи ОСОБА_1 за сумісництвом в Монастирчанській ЗОШ та в Монастирчанському навчально-виховному комплексі, оскільки: даними наказами затверджено навчальні плати та години тижневого навантаження педагогів, однак вони не свідчать, що позивач виконував зазначену роботу.

Накази не містять інформації про прийняття позивача на роботу та звільнення з неї, із відомостей таких неможливо встановити дати призначення та звільнення позивача з посади "вчителя біології і хімії" за сумісництвом, а також такі накази не вказують, що ОСОБА_1 працював в зазначених установах протягом всього навчального року.

Також колегія суддів враховує, що апелянтом - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в апеляційній скарзі зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 16 років 8 місяців 0 днів.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення органу пенсійного фонду вбачається, що згідно поданих документів страховий стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 27 років 1 місяць 18 днів.

Письмового розрахунку спеціального стажу пенсійним органом не надано, як і не зазначено в оскаржуваному рішенні інформації про те, які періоди роботи ОСОБА_1 зараховано чи не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.03.2024 №1 та, враховуючи об`єктивні сумніви щодо повноти відомостей щодо спірних періодів роботи та навчання позивача, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2024 про зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі №300/3436/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар