Справа № 300/3249/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/3249/24 пров. № А/857/18221/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Доморадова Р.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Тимощук О.Л.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківськ 28 червня 2024 року, та на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Тимощук О.Л.) ухвалене у письмовому провадженні 19 липня 2024 року, у справі №300/3249/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

26.04.2024 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Управління), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.12.2023 №ЕПС 86 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2023 відповідно до довідки Івано-Франківської обласної прокуратури про складові заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7 (ІІ) 2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020, відповідно до статті 81 Закону України Про прокуратуру, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.12.2023 №ЕПС 86 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №№1058-ІV),з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи первинну редакцію частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII), якою, серед іншого, передбачено можливість перерахунку пенсії працюючого пенсіонера, зокрема, у зв`язку зі збільшенням вислуги років та збільшенням розміру складових його заробітної плати за кожні два відпрацьовані роки, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023 з`ясував наявність у позивача права на перерахунок пенсії, як працюючого пенсіонера органів Прокуратури, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058-VI, у зв`язку з чим зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача №7975 від 09.06.2023 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Суд першої інстанції вказав, що здійснюючи на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 повторний розгляд заяви позивача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 15.12.2023 №ЕПС 86 про відмову в перерахунку пенсії, вказуючи на те, як і вказувало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у рішенні від 14.06.2023 №86, що 01.06.2023 розміри посадових окладів працівників прокуратури не змінювалися, однак така відмова є протиправною. Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про перерахунок пенсії (09.06.2023) відпрацювала два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021), а, також у цьому періоді відбулось підвищення її заробітної плати, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії, як працюючий пенсіонер органів прокуратури в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що для належного відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.

09.07.2024 представник позивача звернувся в суд з заявою, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення та зазначити дату здійснення перерахунку пенсії з 01.06.2023, зокрема: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.06.2023 ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.

Додатковим судовим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року заяву позивача задоволено.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що у мотивувальній частині рішення від 28.06.2024 суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про перерахунок пенсії (09.06.2023) відпрацювала два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021) та відбулось підвищення її заробітної плати, то позивач має право на перерахунок пенсії, як працюючий пенсіонер органів Прокуратури, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058. Суд першої інстанції вказав, що судом під час ухвалення рішення від 28.06.2024 по справі №300/3249/24 не вирішено питання про дату, з якої слід перерахувати пенсію позивача, а відтак суд дійшов до висновку, що пенсія позивача підлягає перерахунку та виплаті з 01.06.2023 (тобто з першого числа місяця згідно заяви та документів, поданих до 15 числа).

Не погоджуючись з ухваленими судовими рішеннями суду першої інстанції Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та додаткове рішення від 19 липня 2024 року та в задоволенні позову та заяви відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що пенсіонерам, які працюють на посадах прокурорів, пенсії перераховуються у зв`язку із індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати. Скаржник вказує, що ОСОБА_1 мала надати довідки про заробітну плату згідно Додатку 3 листа офісу Генерального прокурора № 27/858 від 18.02.2020, оскільки позивач працює на посаді прокурорсько-слідчого складу. Скаржник зазначає, що пенсіонерам, які продовжують працювати на прокурорських посадах, в довідку про заробітну плату враховується заробітна плата, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, отриманні в місяці виникнення права на перерахунок пенсії, за останньою займаною посадою. Скаржник стверджує, що судом не враховано, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, визначеній Законом № 1697-VII, а виплата пенсії проводиться у розмірі, обчисленому на підставі Закону №1058-ІV, а відтак спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону № 1697-VII. Скаржник наголошує, що право на перерахунок пенсії на підставі положень статті 86 Закону №1697-VII, з огляду на те, що ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури, є обмежене, оскільки чинним законодавством не передбачена виплата пенсії на умовах, передбачених Законом №1697-VII особам, які одночасно продовжують працювати на посадах, передбачених цим Законом. Скаржник також заперечує щодо стягнення з нього судових витрат на правничу допомогу.

Сторони в судове засідання не з`явились, що в порядку ст. 313 КАС України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді прокурора відділу в Долинському відділі Калуської окружної прокуратури Івано-Франківської області та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з 04.06.2021 отримує пенсію за вислугу років згідно Закону №1697-VII.

Пенсія, призначена позивачу відповідно статті 86 Закону №1697-VII та виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV.

09.06.2023 позивач звернулася до Пенсійного фонду України із заявою №7975 про перерахунок пенсії відповідно до Закону №1697-VII. До заяви про перерахунок пенсії додала довідку Івано-Франківської обласної прокуратури від 06.06.2023 №21-1812-23 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.06.2023.

За результатом розгляду заяви від 09.06.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.06.2023 №86 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону №1697-VII. У відповідності до рішення від 14.06.2023 №86 зазначено, що відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII в редакції, яка підлягає застосуванню на виконання Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок проводиться з урахуванням підвищеної заробітної плати за відповідною посадою працюючого прокурора прокуратури. Перерахунок пенсій, призначених згідно Закону №1697-VII, пенсіонерам, які працюють на посадах прокурорів, проводиться у зв`язку з індивідуальним змінами, що впливають на збільшення заробітної плати. Так індивідуальним змінами, що впливають на збільшення заробітної плати є; призначення на вищу посаду, збільшення вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня, збільшення розміру складових заробітної плати пенсіонерів, за кожні два відпрацьованих роки з дати призначення попереднього перерахунку пенсії; після звільнення з роботи. До заяви додана довідка видана Обласною прокуратурою Івано-Франківська від 06.06.2023 №21-1812-23: про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.06.2023. З 01 січня 2022 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. З 01.06.2023 розміри посадових окладів працівників прокуратури не змінювалися. Враховуючи вищевикладене, здійснити перерахунок пенсії відповідно до заяви №7975 від 09.06.2023 немає підстав.

За результатами судового оскарження зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалив рішення від 21.09.2023 по справі №300/4382/23, яким визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.06.2023 №86 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача №7975 від 09.06.2023 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Зазначене рішення набрало законної сили 06.12.2023.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Здійснюючи на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 повторний розгляд заяви позивача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення від 15.12.2023 №ЕПС 86 про відмову в перерахунку пенсії.

У зазначеному рішенні відповідач вказав, що перерахунок пенсії, призначених згідно Закону №1697-VII пенсіонерам, які працюють на посадах прокурорів, проводиться у зв`язку з індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати. Так індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати є: призначення на вищу посаду, збільшення вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня, збільшення розміру складових заробітної плати пенсіонерів за кожні два відпрацьованих роки з дати призначення (попереднього перерахунку) пенсії, після звільнення з роботи. З 01.01.2022 відбулось підвищення зарплати прокурорів. Станом на дату звернення (09.06.2023), посадовий оклад працівників прокуратури не змінювався. Також відповідач у цьому рішенні зауважив, що з 04.06.2021 ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII, обчислену відповідно до Закону №1058-ІV. Відповідно до абзацу 3 частини 15 статті 86 Закону №1697-VII пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/ щомісячного грошового утримання/ у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV. Після звільнення з роботи виплата пенсії, відповідно до цього Закону, поновлюється. Враховуючи те, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, визначеній Законом №1697-VII, то на переконання відповідача, виплата пенсії продовжує виплачуватись у розмірі, обчисленому на підставі Закону №1058-ІV. Також відповідач зазначив, що право на перерахунок пенсії позивач набуде за умови надання довідки про складові заробітної плати/ грошове забезпечення за будь-які 60 місяців роботи підряд перед призначенням/ перерахунком пенсії виданих відповідно до Додатку №3. Перерахована пенсія буде виплачуватися після звільнення з роботи.

Листом №0900-0306-8/66751 від 25.12.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало позивачу рішення про відмову в перерахунку пенсії, прийняте на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, з метою захисту порушеного права, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури до 15.07.2015 регулювалися Законом України Про прокуратуру №1789-XII від 05.11.1991 (надалі, також Закон №1789-XII), після 15.07.2015 - також унормовано Законом України Про прокуратуру №1697-VII від 14.10.2014.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV, іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

З положень Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ вбачається, що статтею 50-1 визначаються особливості пенсійного забезпечення прокурорів, а саме:

прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);

обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);

призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено новий Закон №1697-VІІ.

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року.

Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»,

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 та вирішив таке:

визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно абзацу 4, 5 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 13-1 Розділу XV Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Положення наведених норм є чинними, як на дату звернення позивача із вказаною заявою про перерахунок та виплату пенсії за нормами Закону України «Про прокуратуру», так і на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на те, що позивач є пенсіонером, який працює на посаді та на умовах, передбачених Законом №1697-VII та не відноситься до осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку, на позивача поширюються положення п.13-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV абзацу четвертого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, відповідно до яких пенсія на період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом №1697-VII виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2022 року по справі № 380/4215/20.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії на підставі Закону №1058-ІV.

Так, розглядаючи адміністративну справу №300/4382/23, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023, встановив, що згідно матеріалів справи станом на 09.06.2023 позивачем відпрацьовано два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021), у цей же ж період відбулось підвищенням її заробітної плати.

Таким чином, враховуючи первинну редакцію частини 20 статті 86 Закону №1697-VII від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, якою, серед іншого, передбачено можливість перерахунку пенсії працюючого пенсіонера, зокрема, у зв`язку зі збільшенням вислуги років та збільшенням розміру складових його заробітної плати за кожні два відпрацьовані роки, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.09.2023 з`ясував наявність у позивача права на перерахунок пенсії, як працюючого пенсіонера органів Прокуратури, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV, у зв`язку з чим зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача №7975 від 09.06.2023 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції у даній справі, здійснюючи на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №300/4382/23 повторний розгляд заяви позивача, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло протиправне рішення від 15.12.2023 №ЕПС 86, яким відмовило в перерахунку пенсії, вказуючи на те, як Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у рішенні від 14.06.2023 №86, що 01.06.2023 розміри посадових окладів працівників прокуратури не змінювалися.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не врахував правової оцінки суду у справі №300/4382/23 при повторному розгляді заяви позивача, а лише продубльовано попереднє рішення про відмову у перерахунку такої.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на гарантоване статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий засіб (спосіб), що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частина четверта статті 245 КАС України передбачає, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми вбачається, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення, суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для належного відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 як працюючому пенсіонеру органів Прокуратури перерахунок та виплату пенсії, в розмірі обчисленому відповідно до Закону №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.

Що стосується дати, з якої належить здійснювати перерахунок пенсії позивачу, то така теж правильно визначена судом першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні, оскільки ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про перерахунок пенсії (09.06.2023) відпрацювала два роки з дати призначення пенсії (03.06.2021) та відбулось підвищення її заробітної плати, отже враховуючи те, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа перерахунок пенсії позивача належить провести з 01.06.2023.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії: ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 в Івано-Франківському окружному адміністративному; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001131, видане 29.12.2016 ОСОБА_2 ; договір №08/04-2024 від 08.04.2024 про надання правової допомоги; акт прийому-передачі наданих послуг від 21.05.2024 по договору №08/04-2024 від 08.04.2024; рахунок на оплату №10 від 21.05.2024 згідно переліку послуг загальною вартістю 13 323,20 грн; квитанцію про оплату позивачем послуг вартістю 13 323,20 грн з призначенням платежу «Оплата зг.дог. 08/04-2024 від 08.04.2024 про надання правової допомоги».

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються понесені позивачем витрати на правову допомогу у цій справі у розмірі 13323,20 грн.

З огляду на зміст спірних правовідносин та правове регулювання таких, з врахуванням наданих позивачем документів, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 2500 грн є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Підстави для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу відсутні.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки сторони не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.12.2023 №ЕПС 86 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що має наслідком зобов`язання відповідача вчинити дії на перерахунок пенсії позивача.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні та додатковому рішенні викладено підстави часткового задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року та додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року у справі №300/3249/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 21.11.2024 згідно ч.3 ст.321 КАС України.