Справа № 487/5128/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 487/5128/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

25.09.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Афоніна С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Воробйової А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову від 10.06.2024 Серії ПС №002928, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 51000 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки Державної служби України з безпеки на транспорті про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю і про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП, не відповідають дійсності, не підтверджені належними і допустимими доказами та не враховують наявність об`єктивних і незалежних від волі водія обставин, що фактично перешкоджали виконати вимоги посадової особи стосовно проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу. При цьому, позивач наголошує на тому, що санкція частини 3 статті 132-1 КУпАП може бути застосована у випадку відмови від проходження габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно-вагового контролю, а не у будь-якому місці на автомобільній дорозі.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС №002928 від 10.06.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Проаналізувавши положення Порядку №1007/1207, Порядку №879, Порядку №513, статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд першої інстанції виходив з того, що факт відмови від проходження габаритно-вагового контролю має бути зафіксований виключно в зоні дії габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

З огляду на те, що відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами обставини події правопорушення у зоні габаритно-вагового контролю, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність Державною службою з безпеки на транспорті наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП, наявність підстав для скасування оспорюваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що відмова водія виконати законну вимогу посадової особи прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю призвела до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП. При цьому, приписи частини 3 статті 132-1 КУпАП не містять застережень стосовно того, що відмова від проходження габаритно-вагового контролю повинна відбуватись виключно в зоні габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

З огляду на те, що під час накладення адміністративного стягнення і винесення оспорюваної постанови Державна служба України з безпеки на транспорті діяла на виконання своїх повноважень та обґрунтовано, а факт правопорушення підтверджений належними і допустимими доказами, апелянт наполягає на відсутності правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 30.04.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України, на підставі направлення на рейдову перевірку від 24.04.2024 №000018, на автомобільній дорозі М-28 «Одеса-Южний» 15км+300, проведено перевірку транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою, а саме: просідання вузлів підвіски транспортного засобу.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_3 , посвідчення водія НОМЕР_3 , запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, розташованого за адресою: автомобільна дорога М-15 «Одеса-Рені» 12км+125м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 30.04.2024. Вказане рішення вручено водієві та підписано ним без зауважень.

В подальшому посадовою особою складено акт від 30.04.2024 №017441 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абзацу 4 частини 19 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» посадовою особою складено акт від 30.04.2024 про блокування автомобільного транспортного засобу.

Підставою для складання вказаного акту стала відмова водія транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, від супроводження до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів).

У графі цього Акту «пояснення водія», водій транспортного засобу зазначив про несправність автомобіля, просив надати йому можливість усунути технічні несправності після закінчення комендантської години. Також застережив про те, що від проходження габаритно-вагового контролю він не відмовляється.

30.04.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області у відношенні водія ОСОБА_3 складено протокол №0002802 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-57 КУпАП, що виразилось у не виконанні законних вимог посадових осіб Укртрансбезпеки, а саме у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі М-15 (км12+125).

У протоколі у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» водій зазначив про несправність автомобіля, просив надати йому можливість усунути технічні несправності після закінчення комендантської години. Також застережив про те, що від проходження габаритно-вагового контролю він не відмовляється.

У протоколі також зазначено, що до нього додаються: фото копії реєстраційних документів на транспортні засоби, акт про блокування/розблокування автомобільного транспорту, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, посвідчення водія, товарно-транспортна накладна, відео з бодікамер, рішення про супроводження автомобільного транспорту.

10.06.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №ПС002928, якою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансагрокомпані» - ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень.

Згідно вказаної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стала відмова водія транспортного засобу, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Трансагрокомпані», від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

Не погоджуючись із винесеною постановою, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 29 Закону України від 30.06.1993 №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 19 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право зокрема: супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 3 статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 1 статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Слід враховувати, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Аналізуючи вище приведені положення статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III та частини 3 статті 132-1 КУпАП, колегія суддів доходить висновку, що санкція статті 132-1 КУпАП настає у випадку ухилення або відмови від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

При цьому, положення статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III та частини 3 статті132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що факт ухилення від проходження габаритно-вагового контролю має бути зафіксований виключно у зоні габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

З наведеного слідує неправильність застосування судом першої інстанції положень частини 3 статті 132-1 КУпАП та помилковість висновків суду про те, що відповідальність за правопорушення, передбачене цією нормою КУпАП, настає у випадку відмови у проходження від габаритно-вагового контролю лише у зоні дії цього контролю.

Відповідно, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Повертаючись до факту відмови водія від проходження габаритно-вагового контролю, колегія суддів, як зазначала вище, звертає увагу на те, що на законодавчому рівні відмова від габаритно-вагового контролю визначена у виді будь-яких дій або бездіяльності, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

Виходячи з наведеного розуміння, слід дійти висновку про те, що орган Укртрансбезпеки при встановленні факту відмови від проходження габаритно-вагового контролю має зафіксувати дії або ж бездіяльність, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю.

Натомість, як слідує із матеріалів перевірки, у тому числі Акту про блокування автомобільного транспортного засобу, протоколу у відношенні водія про вчинення адміністративного правопорушення та представленої на вимогу суду відео фіксації правопорушення, водій транспортного засобу зазначив про неможливість прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю транспортних засобів внаслідок несправності автомобіля. Просив надати йому можливість усунути технічні несправності та застережив про те, що від проходження габаритно-вагового контролю він не відмовляється.

Про те, що після візуального огляду транспортного засобу водій погодився із вимогою посадової особи Укртрансбезпеки на проходження габаритно-вагового контролю не заперечується і відповідачем.

Водночас, стверджуючи про наявність умов, якими досягається відмова від проходження габаритно-вагового контролю, орган Укртрансбезпеки у своїх рішеннях та матеріалах не зазначає, в чому конкретно виразились дії водія, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю. Не надано також правової оцінки і повідомленим водієм обставинам неможливості прослідувати у пункт габаритно-вагового контролю внаслідок несправності транспортного засобу, а також неможливості їх врахувати під час фіксації адміністративного правопорушення.

В контексті наведеного колегія суддів зауважує на тому, що згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, оскільки під час притягнення особи до адміністративної відповідальності органом не доведено факт ухилення особи від проходження габаритно-вагового контролю, не повно з`ясовано обставини, у тому числі, що впливають на склад адміністративного правопорушення, чим не забезпечено повноту та об`єктивність розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів не може погодитись із обґрунтованістю адміністративного стягнення та погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови відповідача із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильними, однак не у повній мірі відповідають нормам матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2024 року змінити в мотивувальній частині.

В інших частинах рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 18.11.2024 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв