Справа № 500/5196/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5196/24

21 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на період воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на період воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.08.2023 року ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022. 06.08.2023 року військовослужбовця ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . 21.06.2024 року водій 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 подав рапорт командиру кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, а також нотаріально засвідчені копії додатків до цього рапорту, які підтверджують підставу для звільнення. Вказаний рапорт від 21.06.2024 року поданий водієм 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 погодив командир кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 та командир військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною. Далі вказаний рапорт від 21.06.2024 був направлений до Військової частини НОМЕР_1 (клопотання командиру військової частини НОМЕР_1 ) для прийняття рішення про звільнення водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 згідно рапорту (а також нотаріально засвідчені копії додатків до цього рапорту, які підтверджують підставу для звільнення) з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною. Позивач у поданому рапорті від 21.06.2024 року зазначив, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.03.2024 року у справі №598/2815/23 (яке набрало законної сили) його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 - визнаний судом недієздатним, а також встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено йому опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . Позивач повідомив, що за його батьком - ОСОБА_2 , який визнаний рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.03.2024 року у справі №598/2815/23 (яке набрало законної сили) недієздатним не здійснюється піклування (опіка) іншими особами. Також додатково вказав, що за вказаною вище адресою, саме: - АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають, входять до складу сім`ї: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - батько - недієздатний; ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) - мати - непрацездатна. 20.07.2024 року командиром Військової частини НОМЕР_1 (вих. №2/137 від 20.07.2024 року) повідомлено про відмову у звільненні з військової служби (за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною) військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстави для звільнення з військової служби. Позивач не погоджується з відмовою командира військової частини НОМЕР_1 та вважає, що повинен бути звільнений з військової служби та його позовні вимоги підлягають задоволенню, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалю відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що сам по собі факт призначення військовослужбовця, який проходить військову службу в період дії воєнного стану (згідно подання на звільнення військовослужбовець перебуває на військовій службі із 06.08.2023 по т.ч.), опікуном особи, яку визнано судом недієздатною, не зумовлює правового наслідку у вигляді звільнення військовослужбовця з військової служби. Адже буквальний зміст абзацу 15 пункту 3 частини 12 статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлює, що така підстава для звільнення пов`язується з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами. Військовослужбовцем документально не підтверджена необхідність здійснення саме ним опіки над особою, визнаною судом недієздатною.

Судом встановлено, що позивач із 06.08.2023 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 .

21.06.2024 позивач звернувся з рапортом до командира кулеметного взводу Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі п.п. "г" п.2. ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною. До вказаного рапорту позивачем долучено наступні документи: копію рішення суду у справі №598/2518/23 від 19.03.2024, нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , нотаріально засвідчену копію паспорта ОСОБА_2 , нотаріально засвідчену копію картки платника податків ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 , копію довідки про РНОКПП ОСОБА_1 .

В подальшому, вказаний рапорт надійшов до командування Військової частини НОМЕР_1 .

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2024 №2/137, скерованим на адресу Військової частини НОМЕР_2 повідомлено, що військовослужбовцем ОСОБА_1 не підтверджено нездійснення піклування над особою, визнаною судом недієздатною, іншими особами, в тому числі особами, які в силу вимог законодавства зобов`язані це робити.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин суд виходить з наступних положень законодавства.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), пунктом другим під час дії воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено та діє до тепер.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції чинній на момент подання рапорту від 21.06.2024), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами (абзац 15 пункту 3 частини 12 статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу»).

У цій справі рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 19.03.2024 у справі №598/2815/23 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 недієздатною, встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено йому опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , встановлено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, на переконання суду, сам по собі факт призначення військовослужбовця, який проходить військову службу в період дії воєнного стану, опікуном особи, яку визнано судом недієздатною, не зумовлює правового наслідку у вигляді звільнення військовослужбовця з військової служби, адже, на думку суду, така підстава для звільнення пов`язується з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною.

Отже слід встановити, чи в спірній ситуації об`єктивно наявна та документально підтверджена необхідність здійснення саме позивачем опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частиною четвертою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі Правила № 34/166/131/88).

Відповідно до п. 3.1, 3.3 Правил № 34/166/131/88, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним.

Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

На офіційному вебсайті Збаразької міської ради розміщене та є у вільному доступі рішення виконавчого комітету Збаразької міської ради від 26.01.2024 №30 «Про доцільність призначення опікунів», яким затверджено подання щодо доцільності призначення опікуном військовослужбовця без будь-якого обґрунтування та висновку про можливість військовослужбовцем, який проходить військову службу, виконувати обов`язки опікуна.

Разом з тим, в ході розгляду даної справи судом встановлено, та не спростовано учасниками справи, що позивач перебував на військовій службі на час прийняття зазначеного рішення виконкому і перебуває на службі на даний час, такі обставини ставлять під сумнів обґрунтованість подання щодо можливості виконувати військовослужбовцем опікунські обов`язки.

Суд також враховує, що згідно абзацу 15 пункту 3 частини 12 статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 266 Сімейного кодексу України).

Суд також зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в новій редакції. При цьому, абзацом 15 пункту 3 частини 12 нової редакції статті 26 вказаного Закону, яка набула чинності 18.05.2024, передбачено змінену підставу звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин: у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Як слідує з матеріалів справи, а саме згідно довідки №1075 від 12.08.2024, виданої МКП ПОБ «Добробут», про зареєстрованих (прописаних) за адресою в АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_2 проживає його дружина ОСОБА_3 , яка, на думку суду, в силу вимог сімейного законодавства зобов`язана піклуватись про свого чоловіка. Доказів щодо неможливості ОСОБА_3 виконувати обов`язки щодо піклування про свого чоловіка судом не здобуто та учасниками справи таких доказів суду не подано.

То ж, суд вважає, що у спірному випадку позивачем не підтверджено необхідності здійснення саме ним опіки над недієздатною особою, за наявності у ОСОБА_2 дружини, яка може піклуватись про свого чоловіка.

Водночас, суд враховує, що також не заперечується учасниками даної справи, що позивач з 06.08.2023 проходить військову службу, що, на переконання суду, фактично унеможливлювало здійснення опіки позивачем над своїм батьком ОСОБА_2 .

Послідовно, перевіряючи рішення відповідача про відмову у звільненні з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 листопада 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.