Справа № 200/5438/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року справа №200/5438/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року (повне судове рішення складено 28 серпня 2024 року) у справі № 200/5438/24 (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

07 серпня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» із розрахунку на одного члена сім`ї загиблого у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

- зобов`язати Міністерство оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів здійснити виділення ІНФОРМАЦІЯ_3 коштів для виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі, у відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз.3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року позовну заяву повернуто позивачам з підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Не погодившись з таким рішенням, представник позивачів подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду першої інстанції, що є підставою для її скасування.

Зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що ОСОБА_2 без порушення строків на усунення недоліків по справі № 200/5438/24 надіслала уточнену позовну заяву 14 серпня 2024 року, що свідчить про факт передчасності винесення ухвали про повернення позовної заяви.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою місцевого суду від 09 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху, встановлено особам, які звернулися із позовною заявою, десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору або докази на підтвердження неможливості сплати судового збору, уточненої позовної заяви із позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , або уточненої позовної заяви із визначенням нового кола відповідачів.

Електронна копія ухвали направлена 10 серпня 2024 року сторонам у справі на їх офіційні електронні адреси, зареєстровані в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Судовий документ доставлений до електронного кабінету представників позивача: ОСОБА_1 10.08.2024 о 01:49; ОСОБА_5 10.08.24 о 01:49.

Постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий суд зазначав, що станом на момент прийняття ухвали недоліки позовної заяви у спосіб, визначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачами не усунені. Жодних клопотань, заяв про усунення недоліків позовної заяви ані від позивачів, ані від представників позивачів до суду не надходило.

Апеляційним судом встановлено, що за автоматизованими даними у КП «ДСС» 29.08.2024 у суді першої інстанції зареєстрований за вхідним номером 2156724 уточнений позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з додатками по справі № 200/5438/24, який надійшов через підсистему «Електронний суд». Електронні документи приєднані до матеріалів справи.

Про такий факт також повідомлялось представника позивачів листом Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 № 09-13/24 на відповідний запит.

У цьому листі суд зазначав, що за автоматизованими даними у КП «ДСС» 14.08.2024 з підсистеми «Електронний суд» до суду не надходив і не реєструвався уточнений адміністративний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по справі № 200/5438/24.

Зазначено, що у разі необхідності, для з`ясування технічних питань роботи підсистеми «Електронний суд», користувачі можуть звернутися до фахівців Державного підприємства «Центр судових сервісів» за телефоном , а суд не здійснює обслуговування і адміністрування ЄСІТС і не впливає на процес автоматичного обміну документами у цій підсистемі.

Колегією суддів встановлено, що в підсистемі «Електронний суд» у розділі «Заяви» відображається, що 14 серпня 2024 року сформовано «АДМІНІСТРАТИВНИЙ ПОЗОВ (УТОЧНЕНИЙ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, справа № 200/5438/24, статус документу «Надіслано», суд, до якого направлено заяву - «Донецький окружний адміністративний суд», відправник - ОСОБА_1 .

Апелянтом до скарги додано скріншоти екрану підсистеми «Електронний суд», які також підтверджують наведене.

Проте, такий документ зареєстрований в підсистемі «Електронний суд» лише 29 серпня 2024 року за незалежних від сторони позивача обставин.

Відображення та реєстрація документа (уточнений позов), який сформовано та надіслано з використанням підсистеми «Електронний суд» 14 серпня 2024 року лише 29 серпня 2024 року за невідомих технічних причин, недоліків при автоматичному завантаженні заяв, на переконання колегії суддів, обмежує право на доступ до суду.

Отже, під час апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку, що стороною позивача в строки, визначені судом, усунуто недоліки позовної заяви, що свідчить про відсутність підстав для повернення позовної заяви відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Відповідно до вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у цій адміністративній справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування зазначеної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року скасувати, а справу № 200/5438/24 - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення 21 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук