Справа № 162/870/24
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/870/24
Провадження № 2-а/162/48/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Смаль Т.П.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом 02 жовтня 2024 року.

У позовній заяві позивач просив розглянути справу безпосередньо з його участю.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року у справі відкрито спрощене провадження із повідомленням сторін про судове засідання на 23 жовтня 2024 року.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі у зв`язку з визнанням обов`язковою явки позивача у судове засідання.

У судове засідання 18 листопада 2024 року сторони не з`явилися.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з цим позовом.

Справу по суті розглянуто 18 листопада 2024 року без участі сторін.

На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

2. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН № 182 від 07 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що про винесення оскаржуваної постанови він не знав, про її існування він дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження № 76046430, яку отримав 21 вересня 2024 року. Із змісту постанови слідує, що позивач приблизно о 16 годині 19 квітня 2024 року по АДРЕСА_1 відмовився від отримання повістки для явки до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між тим, позивач доводить, що ніхто йому ніяких повісток не вручав, а державної установи з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не існує. Позивач не викликався на розгляд справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з цим він був позбавлений можливості надати пояснення щодо проступку, чим грубо було порушено його право на захист.

Крім цього, позивач вважає, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Таким чином, керівники районних центрів у контекстів положень статті 235 КУпАП не мають права розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 будь-яких заяв по суті справи не подав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою серії ВН № 182 від 07 червня 2024 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 КУпАП за те, що він близько 16 години 19 квітня 2024 року по АДРЕСА_1 категорично відмовився від отримання повістки для явки до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абзац 5 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частину першу статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 2, 4 частини першої Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час дії особливого періоду. На позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. У разі несплати порушником штрафу протягом 15 днів постановлено стягнути подвійний його розмір.

Постановою державного виконавця від 16 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП № 76046430 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ВН № 182 від 07 червня 2024 року.

5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Вивчивши позовну заяву, додані матеріали, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких міркувань.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 1 Положення (далі Положення) про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 3 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.

Пунктом 7 Положення визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Згідно з пунктами 1, 3 Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі Положення про ІНФОРМАЦІЯ_6 ), яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 112 від 14 червня 2024 року, Камінь-Кашиський РТЦК є місцевим органом військового управління, який утворюється, реорганізовується та ліквідовується Міністерством оборони України за поданням Генерального штабу Збройних Сил України. Територіальний центр очолює начальник, який організовує діяльність територіального центру.

Відповідно до розділу 10 Положення про Камінь-Кашиський РТЦК начальник територіального центру серед іншого має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.

Аналізуючи наведене вище у сукупності, суд вважає помилковим судження позивача, що структурна підпорядкованість районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідним обласним територіальним центрам вказує на несуб`єктність начальників районних територіальних центрів розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.

Отже, суд дійшов до переконання, що начальник Камінь-Кашиського РТЦК має право розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 46 КАС сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частин третьої статті 48 КАС, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

В цьому випадку саме ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі його начальника є самостійним суб`єктом публічно-правових відносин у питанні притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд, сприяючи ОСОБА_1 у реалізації його процесуальних прав, з метою роз`яснення процесуального порядку заміни відповідача, отримання на це згоди, визнавав явку позивача у судове засідання обов`язковою. ОСОБА_1 на перенесену дату судового засідання не з`явився. За таких обставин, суд позбавлений процесуальної можливості замінити відповідача.

Вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

6. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив 605,60 гривень судового збору.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС зазначені витрати необхідно залишити за позивачем.

7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 286 КАС, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 серії ВН № 182 від 07 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ім`я позивача: ОСОБА_1 ; місце проживання позивача: АДРЕСА_2 ; РНОКПП позивача: НОМЕР_1 .

Найменування відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ відповідача: 08013516.

Суддя В.Д. Глинянчук