Справа № 200/4937/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року справа №200/4937/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 р. у справі №200/4937/24 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо розрахунку розміру щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , в зв`язку із отримання професійного захворювання без урахування заробітної плати отриманої у липні 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити донарахування, та перерахунок з урахуванням раніше виплачених сум щомісячних страхових виплат призначених в зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 , з дня їх призначення з врахування заробітної плати отриманої у липні 2023 року в розмірі 100500.00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обрахування розміру щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , в зв`язку із отримання професійного захворювання без урахування заробітної плати отриманої у липні 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №7730 від 27 березня 2024 року про призначення щомісячної страхової виплати та здійснити обрахунок щомісячних страхових виплат з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за липень 2023 року та висновків суду викладених у цьому рішенні. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на зазначеній посаді з 05.07.2023 по 17.07.2023, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача, таким чином розрахунковим періодом вважає період з 01.07.2023 по 31.07.2023.

В розрахунковому періоді згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата ОСОБА_1 відсутня, також це підтверджується Довідкою про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, яка була надана ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 375 від 20.03.2024.

У зв`язку з цим, Головне управління при призначенні щомісячних страхових виплат керувалося пунктом 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Порядком №1266 передбачено, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату (право на страхову виплату у ОСОБА_1 настало з проходженням МСЕК, тобто 28.12.2023).

З огляду на вищевикладене розрахунок проводився виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату з урахування ступеня втрати професійної працездатності.

Згідно з інформацією наданою ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 22.03.2024 №674, розмір місячної тарифної ставки на день настання страхового випадку, а саме проходження позивачем МСЕК 28.12.2023 складав 6684,30 гривень, відповідно вона є меншою від заробітної плати.

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (65%) складає 4355,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України сер. НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області внаслідок професійного захворювання, що підтверджено Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.12.2023 за формою П-4 та довідкою МСЕК серія 12ААА №139792 з 28 грудня 2023 року, якою встановлено сукупно 65% відсотків втрати працездатності по професійному захворюванню.

Як свідчить акт форми П-4 дата встановлення остаточного діагнозу професійного захворювання 22.11.2023 року.

На адвокатський запит відповідач листом від 16.05.2024 № 0500-0202-8/49214 повідомив, що: «27.03.2024 до Головного управління надійшла заява ОСОБА_1 про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати.

Згідно з виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.12.2023 серія 12ААА №139792 з 28 грудня 2023 року ОСОБА_1 встановлено сукупно 65% відсотків втрати професійної працездатності по професійному захворюванню.

Головним управлінням опрацьовано заяву та призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 30485,00 грн та щомісячні страхові виплати в розмірі 4355,00 грн.

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Згідно з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, професійне захворювання встановлено на посаді «Гірник підземний» за якою ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з 05.07.2023 по 17.07.2023.

Отже, розрахунковий період визначено з 01.07.2023 по 31.07.2023.

В зазначеному розрахунковому періоді згідно з даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки підприємства ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» (№375 від 20.03.2024) у ОСОБА_1 відсутня заробітна плата.

Враховуючи те, що до заяви не було долучено підтверджуючі відомості про поважні причини відсутності заробітної плати, розрахунок середньої заробітної плати проводився виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності.

Крім того, місячна тарифна ставка на момент права на страхову виплату «гірника підземного» складала 6684,30 грн, що є меншої від мінімальної заробітної плати.

Отже, середня заробітна плата обчислювались виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка на день настання права на страхову виплату складала 6700,00 грн.

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (65%) складає 4355,00 грн.».

Відповідно до витягу довідки ОК-5 вбачається, що в липні 2023 року позивачем отримано заробітну плату в розмірі 100500.00 грн.

Відповідно до довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, яка була надана ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 375 від 20.03.2024 відомостей про заробітну плату позивача за липень 2023 року зазначено не було.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частинами 8 та 9 ст. 36 цього Закону визначено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Згідно з п. 3 цього Порядку середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Пунктами 11 - 24 цього Порядку визначені «Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)».

Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п. 12 цього Порядку якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 цього Порядку визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Як свідчать матеріали справи страховий випадок професійне захворювання, настав 22.11.2023 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на зазначеній посаді з 05.07.2023 по 17.07.2023 (звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію), що підтверджується записом в трудовій книжці позивача, таким чином розрахунковим періодом є період з 01.07.2023 по 31.07.2023, який встановлено відповідачем.

Відповідно до витягу довідки ОК-5 вбачається, що в липні 2023 року позивачем отримано заробітну плату в розмірі 100500,00 грн.

Отже, при розрахунку щомісячних страхових виплат має враховуватись заробітна плата ОСОБА_1 за липень 2023 року.

За таких обставин відповідач безпідставно здійснив розрахунок страхової виплати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату з урахування ступеня втрати професійної працездатності, оскільки норма абзацу третього пункту 11 Порядку № 1266 передбачає, що у разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Помилкове застосування відповідачем наведених положень законодавства і неправильне визначення середньомісячної заробітної плати позивача призвело до встановлення позивачу щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством, та до порушення права позивача на належний розмір такої щомісячної страхової виплати.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 р. у справі №200/4937/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 р. у справі №200/4937/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко