Справа № 420/14528/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14528/24

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 05.08.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №420/14528/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування індивідуального акту

У С Т А Н О В И В:

13.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просила суд визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про який містяться у листі № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024, про відмову громадянці України ОСОБА_1 у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає про протиправність відмови НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР). Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що їй не було надано письмового обґрунтованого рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР). На думку позивачки, такі дії прикордонного загону вказують на порушення її права на свободу пересування та безперешкодного користування правом власності.

Відповідач із позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що рішення стосовно відмови ОСОБА_1 в перетині державного кордону не приймалось. У спірних правовідносинах відмовлено в переміщенні за межі України лише транспортний із номерними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки». При цьому, форми рішення відносно відмови перетину державного кордону транспортного засобу законодавством не визначено. Також, відповідач акцентує увагу на наявності рішення суду в справі №420/22987/23, яке набрало законної сили. Крім того, суб`єкт владних повноважень зауважує, що згідно доручення Кабінету Міністрів України №3365/13/1-21 у період з 24.01.2022 по 01.04.2022 транспортним засобам з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки» було надано дозвіл на в`їзд в Україну з інших країн (окрім Республіки Молдова) виключно з метою їх транзитного проїзду до Республіки Молдова, а також на виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі № 420/14528/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що з матеріалів справи не вбачається проходження прикордонного контролю ОСОБА_1 чи переміщення транспортного засобу особистого користування - легкового автомобіля Renault Espace, 1999 р.в., синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 26.03.2024 та відповідно й прийняття рішення уповноваженою службою чи посадовою особою Державної прикордонної служби України про відмову у такому перетинанні. Як зауважив окружний адміністративний суд, позивачкою не дотримано процедури, передбаченої Законом України «Про прикордонний контроль», щодо проходження прикордонного контролю чи переміщення транспортного засобу особистого користування, а тому суб`єкт владних повноважень не несе перед особою обов`язок прийняти рішення певного змісту щодо дозволу у перетинанні державного кордону України чи відмови у такому перетинанні. Власне таке рішення прийнято й не було. При цьому, доводи позивачки не містять жодного обґрунтування негативного впливу листа НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси в частині відмови у перетинанні державного кордону транспортним засобом, що, в свою чергу, свідчить про відсутність предмету захисту у суді.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції позивачкою подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків окружним адміністративним судом обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, останньою викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що викладене в листі НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 рішення щодо відмови у виїзді за межі України на транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР) є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень. Не є правильним, на думку скаржниці, також висновок окружного адміністративного суду стосовно не запровадження до транспортного засобу процедури прикордонного контролю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України.

На стор.5 паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 від 21.09.2016 міститься відмітка про прийняття 29.11.2006 ОСОБА_1 на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова - «постійно».

Згідно наявного у матеріалах справи перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , власником транспортного засобу Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_1 . Таке свідоцтво видано в Придністров`ї 10.11.2017.

Згідно фактичних обставин справи, 22.05.2021 вищеназваний транспортний засіб ОСОБА_1 тимчасово ввезла на територію України, у зв`язку з чим Одеського митницею його поміщено у митний режим тимчасового ввезення.

Колегією суддів установлено, що 04.07.2022 ОСОБА_2 звернулась до Одеської митниці із питанням стосовно продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

За наслідком розгляду означеного звернення Одеською митницею на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 07.07.2022 №7.10-3/28.10-01/10/12001, яким адресата повідомлено, що підстав для продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу немає. Додаткового ОСОБА_1 повідомлено, що тимчасово ввезені транспорті засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

З метою вивезення транспортного засобу Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , за межі території України, 12.07.2022 близько 09год 00хв. 10год. 00хв. ОСОБА_1 прибула у зону прикордонного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Планака-Маяки-Удобне».

Однак, уповноважені представники НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) відмовили їй у пропуску транспортного засобу через державний кордон України, посилаючись на те, що вони не визнають його реєстраційні номерні знаки, які видано в Придністров`ї.

29.07.2022 представник ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) із заявою щодо надання витягу з бази даних Державної прикордонної служби України про причини відмови у пропуску ОСОБА_1 12.07.2022 через державний кордон України в Республіку Молдову у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка Маяки Удобне».

Згідно наявного у матеріалах справи листа Адміністрації Держприкордонслужби від 11.11.2022 №23/П-10424-15691, у базах даних Державної прикордонної служби України немає інформації щодо прийняття рішення про відмову у перетині державного кордону громадянці ОСОБА_4 12.07.2022 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка Маяки Удобне». За інформацією ІНФОРМАЦІЯ_2 12.07.2022 уповноваженими посадовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону рішень про відмову в перетині державного кордону громадянкою ОСОБА_5 не приймалось.

У подальшому, представник ОСОБА_1 звернувся Державної прикордонної служби України із скаргою щодо надання дозволу на вивезення автомобільного транспортного засобу з території України.

За наслідком розгляду вказаного звернення Державною прикордонною службою України надано відповідь (лист від 01.10.2022 №23/П-181-174), у якій зазначено, що відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №3365/3/1-21 та ноти Міністерства закордонних справ України від 30.08.2021 №660/23-010-64898 в`їзд в Україну з території Республіки Молдова транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки», а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова припинено з 00год 00хв. 01.10.2021. До участі у міжнародному русі допускаються лише ті транспортні засоби із Придністровського регіону Республіки Молдова, які матимуть реєстраційні номерні знаки узгодженого зразка та стікер «MD» (так звані «нейтральні номери»), разом з іншими транспортними засобами, зареєстрованими згідно із законодавством Республіки Молдова.

Уважаючи протиправною заборону ІНФОРМАЦІЯ_2 на вивезення з території України транспортного засобу Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі №420/17497/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи такий судовий акт окружний адміністративний суд вказав, що ним не встановлено факту прийняття відносно ОСОБА_1 12.07.2022 рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом. У свою чергу, ймовірність отримання позивачкою під час перебування у пункті пропуску усної відмови у випуску ТЗ дійсно існує і така версія подій допускається. Втім, фактичне не закінчення процедури прикордонного контролю, зокрема, відсутність будь-якого рішення уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України (дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем) унеможливлює вирішення спору у спосіб зобов`язання органу державної прикордонної служби здійснити випуск транспортного засобу, адже у суду наявні лише твердження сторони позивача про таку відмову, рівно як і покладені в її основу обґрунтування. Зазначені обставини не є встановленими достеменно, хоча і не викликають суттєвих сумнівів у версії сторони позивача. Однак, ключовим моментом цього спору є неналежне розуміння представником позивачки сутності акту індивідуальної дії та помилкове ототожнення отриманого листа-відповіді із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, яким в дійсності жодної заборони безпосередньо позивачці встановлено не було.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі №420/17497/22 набрало законної сили.

У подальшому, представник ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) із заявою від 01.08.2023 стосовно надання дозволу на зворотне вивезення з території України до Республіки Молдови механічного транспортного засобу особистого користування легкового автомобілю Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

За результатом розгляду такого звернення НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України на ім`я представника позивачки надіслано лист від 31.08.2023 №23/П-256-283, яким адресата повідомив, що відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №3365/3/1-21 та ноти Міністерства закордонних справ України від 30.08.2021 №660/23-010-64898 в`їзд в Україну з території Республіки Молдова транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки», а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова припинено з 00год 00хв. 01.10.2021.

Уважаючи протиправними дії НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України щодо вчинення перешкод із зворотного вивезення транспортного засобу з території України до Республіки Молдова ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №420/22987/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим актом позивачка оскаржила його в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі №420/22987/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 - без змін.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №420/22987/23 набрало законної сили.

Приймаючи вищенаведені судові акти було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення відповідача щодо відмови в перетині позивачкою чи належним їй транспортним засобом державного кордону. Означене свідчить, що стосовно позивачки та її транспортного засобу процедуру прикордонного контролю не здійснено. Таким чином, відмова в допуску до міжнародного руху апріорі не могла бути надана відповідачем. Крім того, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження відмови відповідача у здійсненні прикордонного контролю.

19.03.2024 представник ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) із заявою стосовно надання чіткої відповіді щодо надання громадянці України ОСОБА_1 дозволу на зворотне вивезення з території України до Республіки Молдови механічного транспортного засобу особистого користування легкового автомобілю Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

За наслідком розгляду вказаного звернення НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на ім`я представника ОСОБА_3 скеровано лист від 26.03.2024 №02.3/П-496/451, у якому зазначено, що громадянка України ОСОБА_1 ніяким чином не була обмежена в своєму праві виїзду з України та могла ним скористатись, але у виїзді за межі України на транспортному засобі Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , їй було відмовлено. Відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №3365/3/1-21 та ноти Міністерства закордонних справ України від 30.08.2021 №660/23-010-64898 в`їзд в Україну з території Республіки Молдова транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки», а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова припинено з 00год 00хв. 01.10.2021. Заборона на в`їзд в Україну з Республіки Молдова та виїзд таких транспортних засобів з України до інших (окрім Республіки Молдова) країн, а також дозвіл на допуск до міжнародного руху транспортних засобів Республіки Молдова з так званими «нейтральними номерами» та стікером «MD», залишаються без змін. Відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 13.01.2022 №3365/13/1-21 та листа Міністерства закордонних справ України від 10.01.2022 №660/13-110-1980 в`їзд в Україну транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки» з інших країн (окрім Республіки Молдова) виключно з метою їх транзитного проїзду до Республіки Молдова було дозволено з 24.01.2022 по 01.04.2022, а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова було дозволено з 24.01.2022 по 01.04.2022. Таким чином, транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить громадянці України ОСОБА_1 не може бути пропущений через державний кордон України.

Уважаючи протиправною, викладену НОМЕР_1 прикордонним загоном ІНФОРМАЦІЯ_1 в листі № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024, відмову громадянці України ОСОБА_1 у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР), остання звернулась до суду з позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначено Законом України «Про прикордонний контроль».

Згідно із п.23 ч.1 ст.1 Закону України «Про прикордонний контроль» транспортний засіб - механічний пристрій, призначений для перевезення людей та (або) вантажів, а також установленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про прикордонний контроль» передбачено, що прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється, зокрема, щодо транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі.

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначено статтею 3 Закону України «Про прикордонний контроль», відповідно до якої під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України.

Якщо міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон.

Частинами 1-4 статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

04.11.1991 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державний кордон України».

У преамбулі названого нормативно правового акту зазначено, що Україна, керуючись Конституцією України, Декларацією про державний суверенітет України та Актом проголошення незалежності України, неухильно проводить політику миру, виступає за зміцнення безпеки народів України виходячи із принципів непорушності державних кордонів, які є відображенням територіальної цілісності, політичної та економічної незалежності, суверенітету та єдності України. Державний кордон України є недоторканним. Будь-які порушення його рішуче припиняються.

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України.

Вдаючись в історію створення Придністровської Молдавської Республіки слід відмітити, що Придністровська Молдавська Радянська Соціалістична Республіка (ПМРСР) проголошена як радянська республіка в складі СРСР на II Надзвичайному З`їзді депутатів усіх рівнів Придністров`я, що відбувся в Тирасполі 02.09.1990. Це було спричинено конфліктом інтересів політичної еліти центру Молдови та місцевих політичних еліт, що виник внаслідок перебудови СРСР та МРСР зокрема.

22.12.1990 президентом ОСОБА_6 підписав указ «Про заходи щодо нормалізації обстановки в РСР Молдова», в 4-му пункті якого ухвалювалося «вважати такими, що не мають юридичної сили, зокрема, рішення II з`їзду депутатів Рад різних рівнів з деяких населених пунктів Придністров`я від 02.09.1990 про проголошення Молдавської Придністровської Радянської Соціалістичної Республіки».

25.08.1991 Верховна Рада ПМРСР прийняла «Декларацію про незалежність ПМРСР» (Молдова проголосила незалежність двома днями пізніше).

27.08.1991 парламентом Молдавської РСР прийнято закон №691 «Про декларацію про незалежність», який оголошував таким, що не має юридичної сили, закон 02.08.1940 «Про утворення союзної Молдавської РСР», відповідно до якого МАРСР стала частиною Молдавської РСР.

З 1992 року, внаслідок Придністровського конфлікту, Придністров`я контролюється самопроголошеною невизнаною Придністровською Молдавською Республікою.

У 2006 року в Придністровській Молдавській Республіці було проведено так званий референдум, на якому виборців висловилися за незалежність республіки від Молдови і майбутню інтеграцію з росією.

Як результати референдуму так і незалежність Придністровської Молдавської Республіки не визнано на міжнародному рівні.

Наразі конфлікт не розв`язано, він перебуває у замороженому стані.

23.10.1992 між Україною та Республікою Молдова підписано договір про добросусідство, дружбу і співробітництво.

Названий вище договір ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Договору про добросусідство, дружбу і співробітництво між Україною та Республікою Молдова» від 01.11.1996 №459/96-ВР.

Статтею 1 договору про добросусідство, дружбу і співробітництво між Україною та Республікою Молдова передбачено, що високі Договірні Сторони розвиватимуть свої добросусідські та партнерські відносини як дружні держави, вони послідовно дотримуватимуться принципів суверенної рівності, незастосування сили чи загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності, мирного врегулювання спорів, невтручання у внутрішні справи, поваги прав людини і основних свобод, рівноправності і права народів розпоряджатися своєю долею, співробітництва і сумлінного виконання міжнародних зобов`язань, а також норм, що містяться в документах Наради з безпеки та співробітництва в Європі.

Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 встановлено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Отже, оскільки адміністративно-територіальний устрій Республіки Молдова не містить формування під назвою «Придністровська Молдавська Республіка», колегія суддів зазначає, що видані установами невизнаної як міжнародною спільнотою так і Україною так званої «Придністровської Молдавської Республіки» документи не можуть уважатися офіційними документами, виданими від імені Республіки Молдова чи від її офіційного органу.

Главою III Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, що ратифікована Україною та Республікою Молдова, визначено умови допуску до міжнародного руху автомобілів та причепів.

При цьому, Придністровський регіон, який є складовою Республіки Молдова, не є підписантом Віденської Конвенції.

Відповідно до пункту 29.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати:

- реєстраційні документи на транспортний засіб і посвідчення водія, що відповідають вимогам Віденської Конвенції;

- реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано.

З огляду на вказане, виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором про добросусідство, дружбу і співробітництво між Україною та Республікою Молдова від 23.10.1992 та враховуючи положення міжнародного законодавства, Україна не визнає дійсними на своїй території посвідчення водія та реєстраційні номерні знаки на транспортному засобі, видані невизнаною «Придністровська Молдавською Республікою».

Отже, суд апеляційної інстанції уважає правомірною, викладену ІНФОРМАЦІЯ_3 в листі № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024, відмову громадянці України ОСОБА_1 у вивезені за межі України транспортного засобу Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР).

Вищевикладене спростовує наведені позивачкою в обґрунтування заявлених позовних вимог доводи.

Між тим, суд апеляційної інстанції розцінює лист НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 як індивідуальний акт, адже таким рішенням суб`єкта владних повноважень відмовлено ОСОБА_1 у вивезені за межі України транспортного засобу Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР). Така відмова стосується суті звернення позивачки та ґрунтується на положеннях Закону України "Прикордонний контроль", дорученнях Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №3365/3/1-21, від 13.01.2022 №3365/13/1-21, ноти Міністерства закордонних справ України від 30.08.2021 №660/23-010-64898 тощо.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Колегія суддів вказує, що лист ІНФОРМАЦІЯ_3 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 відповідає усім критеріям індивідуального акту.

В контексті наведеного слід також врахувати доводи відповідача про те, що форма рішення про відмову в перетині державного кордону щодо транспортного засобу законодавством не затверджено.

Означене спростовує, викладені судом першої інстанції у відповідній частині оскаржуваного рішення висновки про те, що матеріали справи не містять акту індивідуальної дії відносно відмови ОСОБА_4 в пропуску транспортного засобу через державний кордон України.

Суд апеляційної інстанції уважає неправильним висновок окружного адміністративного суду стосовно того, що матеріали справи не містять жодного доказу в підтвердження відмови НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 у здійсненні прикордонного контролю, тобто вчинення ним перешкод щодо зворотного вивезення з території України до Республіки Молдови механічного транспортного засобу, адже згідно фактичних обставин справи 12.07.2022 близько 09год 00хв. 10год. 00хв. ОСОБА_1 прибула у зону прикордонного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Планака-Маяки-Удобне».

Однак, уповноважені представники НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) відмовили їй у пропуску транспортного засобу через державний кордон України, посилаючись на те, що вони не визнають його реєстраційні номерні знаки, які видано в Придністров`ї.

Такі обставини підтверджено судовими рішеннями у справах №420/17497/22, №420/22987/23, визнаються учасниками справи, а тому в силу приписів частин 1, 4 статті 78 КАС України звільняються від доказування.

На переконання суду апеляційної інстанції, та обставина, що в подальшому позивачка з тих чи інших причин не надавала транспортний засіб для здійснення прикордонного контролю не спростовує рішення органу і не вказує на відсутність відповідного індивідуального акту суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції обмежився лише наданням оцінки правовідносинам, які виникли з приводу обставин, викладених у листі НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024, без урахування їх триваючого характеру ще з 12.07.2022.

Враховуючи те, що позивачка уже втретє звертається до суду за вирішенням досліджуваного питання, на думку апеляційного адміністративного суду, такий спір має бути вирішено по суті заявлених позовних вимог без надмірного формалізму.

Колегія суддів також уважає за доцільне відмітити, що значна частина обґрунтувань заявлених позовних вимог стосується пропуску саме ОСОБА_1 через державний кордон України.

Однак, як убачається з наявних у матеріалах справи документів НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) жодним чином не перешкоджав, зокрема, ОСОБА_4 перетинати державний кордон України.

У досліджуваній ситуації, відповідачем відмовлено у вивезені за межі України саме транспортного засобу, а не громадянки України ОСОБА_1 .

Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судом апеляційної інстанції, викладені окружним адміністративним судом в оскаржуваному рішенні від 05.08.2024 у справі № 420/14528/24 висновки не відповідають обставинам справи.

При цьому, справу судом першої інстанції вирішено правильно.

З огляду на наведене, мотивувальна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №420/14528/24 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №420/14528/24 змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №420/14528/24 в редакції даного судового рішення.

В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №420/14528/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов