Справа № 855/8/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/8/24
УХВАЛА

19 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Штульман І.В. та суддів: Вівдиченко Т.Р., Черпака Ю.К., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання незаконними діянь щодо відмови реєстрації злочинів, незаконний розшук, незаконне затримання, побиття та викрадення людини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Шостий апеляційний адміністративний суд з позовом до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у

м. Києві про визнання незаконними діянь щодо відмови реєстрації злочинів та розшуку людей, які вчинили напад на нього, провели незаконне затримання і викрадення та стверджували, що вони є представниками поліції.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Приписами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з цим суд зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, за правилами якого має розглядатися визначена категорія справ.

Частиною другою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені категорії справ, які розглядаються Шостим апеляційним адміністративним судом, як судом першої інстанції, до яких не відноситься дана справа.

Спір щодо визнання протиправних дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень підлягає розгляду на підставі частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим адміністративним судом (місцевим загальним судом як адміністративним судом та окружним адміністративним судом).

Відповідно до статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

- оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

- уточнення списку виборців;

- оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

- оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

- примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

- примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

- затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

- продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

- затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

- затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Отже, Шостим апеляційним адміністративним судом не можуть бути прийняті матеріали даного позову до провадження та у відкритті провадження необхідно відмовити виходячи з наступного.

З тексту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 просить вжити заходів відносно працівників поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо відмови в реєстрації його заяв про злочини, нанесення йому тілесних ушкоджень, оголошення його в розшук та позбавлення права вільного пересування. На доказ отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 долучив до матеріалів заяви копію довідки медичного обстеження від 17 травня 2024 року.

Беручи до уваги суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин у вказаній справі, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 не пов`язана із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а фактично стосується його особистого захисту, та відноситься до компетенції органів кримінальної юрисдикції.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (стаття 1 Кримінального кодексу України).

Для оскарження незаконних дій/бездіяльності працівників поліції в яких містяться ознаки складу злочину позивачу необхідно звернутися з відповідною заявою (усною чи письмовою, надісланою поштою або переданою громадянином особисто чи через уповноважену особу, або з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку) до Державного бюро розслідувань або його територіальних управлінь.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та

статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» та згідно пункту 24 цього рішення полягає у такому: «Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

За наведених обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки заяву ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказану заяву ОСОБА_1 слід розглядати в порядку кримінального судочинства.

Керуючись статтями 22, 170, 267, 294, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання незаконними діянь щодо відмови реєстрації злочинів, незаконний розшук, незаконне затримання, побиття та викрадення людини - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що для оскарження незаконних дій/бездіяльності працівників поліції в яких містяться ознаки складів кримінальних правопорушень йому необхідно звернутися з відповідною заявою до Державного бюро розслідувань або його територіальних управлінь.

В разі відмови реєстрації його заяв про кримінальні правопорушення - звернутися у відповідний суд першої інстанції в порядку кримінального судочинства

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.В. Штульман

Судді Т.Р. Вівдиченко

Ю.К. Черпак