Справа № 320/21308/24
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги

В С Т А Н О В И Л А

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про виключення фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку;

- зобов?язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 29.09.2023 №, 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 29.09.2023 №Ф-60949-У.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ним правомірно прийнято рішення про анулювання реєстрація платника податку щодо позивача з огляду на встановлення наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (на підставі свідоцтва про шлюб від 04.06.2022 серії НОМЕР_1 прізвище змінено на " ОСОБА_3 ") з 20.04.2016 по 29.04.2021 перебувала на обліку в Державній податковій інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києва як фізична особа-підприємець та з 01.05.2016 (номер запису 0035506) здійснювала підприємницьку діяльність.

З 01.05.2016 ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати з основним видом діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет (код КВЕД-47.91).

07.02.2019 позивачем було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 1 494 433,98 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік становила 9 828,72 грн.

05.02.2020 позивачем було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 1 454 107,53 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2019 рік становила 11 016,72 грн.

Позивачем 04.02.2021 подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 рік, якою задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період у розмірі 482 504,15 грн. Сума нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2020 рік становила 21 398,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ виключено фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку, оскільки у неї наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

У подальшому, Головним управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_2 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 29.04.2021 та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.04.2016 по 29.04.2017, за наслідками якої складено Акт від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/.

Згідно висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/ контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_2 :

- пп. 49.18.5 п.49.18 ст.49 та п.п.177.5.2 п.177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018, 2019 роки;

- п.177.1, п. 177.2. ст.177 Податкового кодексу України, - занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.07.2018 по 29.04.2021 у сумі 612 948,16 грн., в т.ч. по періодах: 2018 рік - 267 930,00 грн; 2019 рік - 261 739,36 грн; 2020 рік - 83 278,80 грн;

- п.16 прим. 1 підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, - занижено суму військового збору у розмірі 51 079,01 грн, в т.ч. по періодах: за 2018 рік - 22 327,50 грн; за 2019 рік - 21 811,61 грн; за 2020 рік - 6 939,90 грн;

- ст. 6 п. 2 п.п. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування", в частині подання за невстановленою формою (не вірно вказано код категорії 30) звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2018-2019 роки;

- абз.3, п. 8, ст. 9. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», зі змінами та доповненнями, а саме занижено єдиний соціальний внесок на суму 307 787,94 грн. в т.ч. по періодам: 2018 рік у сумі 68 801,04 грн, 2019 рік у сумі 154 234,08 грн, 2020 рік у сумі 84 752,82 грн;

- абз. 3 п. 8. ст. 9. Закону №2464-VI, у результаті несвоєчасної сплати єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців за IV кв. 2016 року, I кв. 2017 року, IV кв. 2018 року, III-IV кв. 2019 року;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.4 ст. 183, ст. 187, п. 201.8. ст. 201 Податкового кодексу України, - не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 788 055 грн, а саме по періодах: 2018 рік - 298 827 грн, 2019 рік - 290 822 грн, 2020 рік - 96 501 грн, 2021 рік - 101 905 грн;

- п. 44,1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, в частині не надання документів на перевірку.

На підставі висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/ контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 29.09.2023 №, 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 №, від 29.09.2023 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивачка звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п.299.1 ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Положеннями пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до ппп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК Україниплатники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Пунктом 300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПКУ за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Нормами п.299.11 ст.299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Разом з тим, в даному випадку рішення ГУ ДПС у м. Києві від 27.06.2018 №2505/26-15-13-02-26/ про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача прийнято не на підставі акту перевірки, оскільки перевірки позивача не проводилась, а за наслідком аналізу даних ІКП в результаті якого встановлено обставину щодо наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Наведене свідчить про порушення контролюючим органом процедури прийняття спірного рішення, яке прийнято за відсутності законодавчо визначеної підстави - акта перевірки.

Крім того, згідно з п.31.1 і 31.3 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст. 38 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не доведено, що до прийняття оскаржуваного рішення позивач був повідомлений про наявність такого боргу. Вказаний борг виявлено контролюючим органом на підставі бази даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податку позивача, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності законодавчо визначених підстав для прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29.09.2023 №, №, №, №, № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, вказані рішення були прийнятті на підставі висновків Акту перевірки від 11.08.2023 №53419/Ж5/26-15-24-02-04/.

Так, в пункті 1.7 Акту перевірки контролюючим органом вказано, що для з`ясування дотримання платником податків ОСОБА_2 вимог діючого законодавства щодо декларування доходів, встановлених ПК України, та у зв`язку з отриманням від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності платника податків, Головним управлінням ДПС у м. Києві було направлено листи платнику податків ОСОБА_2 від 01.09.2022 №50861/6/26-15-24-02-04-08 та від 29.06.2023 №25324/І/26-15-24-02-04-08 про зняття з обліку платника податків, проте доказів направлення цих листів не надано.

Відповідачем вказано, що платник податків ОСОБА_2 не надала відповіді на листи контролюючого органу та не забезпечила остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності.

До матеріалів справи долучено письмовий запит про надання документів для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.06.2023 №25324/І/26-15-24-02-04-08, а також копії двох конвертів з поштовими штемпелями від 30.06.2023 з інформацією про повернення вказаних конвертів за адресою відправника, однак з вказаних конвертів неможливо встановити, які саме документи ними направлялись позивачу, оскільки вони не містять описів вкладення чи інших доказів з переліком документів, які були направлені вказаними конвертами.

Водночас, незважаючи на те, що з долучених до матеріалів справи копій конвертів неможливо встановити які саме копії документів були направлені позивачу, суд враховує, що адреса, яка вказана на таких конвертах не відповідає адресі місця реєстрації ОСОБА_2 .

На вказаних конвертах зазначена адреса: АДРЕСА_2 . Однак, згідно Витягу з реєстру територіальних громад від 09.05.2024 позивач з 11.11.2016 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Колегія суддів зазначає, що на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 у період з 31.07.2023 по 04.08.2023, підприємницька діяльність позивача була припинена (29.04.2021), а направляючи їй повідомлення про початок проведення перевірки, наказ про призначення перевірки та акт перевірки, контролюючий орган не пересвідчився в актульності та належності адреси реєстрації позивача для направлення відповідної кореспонденції.

Згідно підпункту 14.1.56-2 пункту 14.1 статті 14 ПК України електронний кабінет - сукупність інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, призначених для взаємодії між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 21.1.9 пункту 21.1 статті 21 ПК України визначено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації державної податкової та державної митної політики в межах наданих їм повноважень.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Водночас, за змістом підпунку 66.1.3 пункту 66.1 статті 66, пункту 70.6 статті 70, підпункту 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 ПК України обов`язок надання контролюючому органу інформації про зміну адреси реєстрації не покладається на фізичну особу, а на орган, який здійснює державну реєстрацію таких змін.

Зокрема, згідно положень пункту 70.6 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Враховуючи те, що копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення, були надіслані позивачу на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_2 , внаслідок чого не отримані останньою, грошові зобов`язання, які визначені у таких рішеннях, є необґрунованими та безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №802/467/16-а.

У своїй постанові від 07.12.2022 у справі №200/6156/20-а Верховний Суд наголосив на тому, що право надавати заперечення щодо висновків органу державної податкової служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Щодо документального підтвердження понесених витрат за перевіряючий період позивачем до матеріалів справи долучено копії наступних документів:

- договори поставки від 01.01.2018 №0103218П, від 02.01.2018 №02012018П, від 12.02.2018 №12022018П, від 04.09.2018 №04092018П, від 04.09.2018 №11032018;

- договір про надання послуг з організації перевезення відправлень від 21.08.2018 №228961;

- банківська виписка від 12.02.2024 №240129РВNKI32;

- книга обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість ));

- видаткові накладні від 01.10.2018 №21951, від 03.10.2018 №21975, від 09.10.2018 №21977, від 11.10.2018 №21960, від 17.10.2018 №21962, від 23.10.2018 №21980, від 29.10.2018 №21983, від 05.11.2018 №21990, від 08.11.2018 №21992, від 12.11.2018 №21993, від 15.11.2018 №21994, від 22.11.2018 №21998, від 29.11.2018 №22005, від 05.12.2018 №22009, від 13.12.2018 №22012 тощо.

Враховуючи те, що копії документів, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення, були надіслані позивачу на невірну адресу, відповідачем під час визначення грошових зобов`язань не було повністю та всебічно проведено аналіз підприємницької діяльності позивача за перевіряємий період.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, а також те, що податкові повідомлення - рішення від 29.09.2023 №, №, №, №, № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.09.2023 №Ф-60949-У прийняті внаслідок набуття позивачем з 01.07.2018 статусу платника на загальній системі оподаткування та у зв`язку прийняттям рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку позивача, яке судом визнано протиправним, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов?язання Головного управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості, суд зазначає наступне.

З системного аналізу норм КАС України можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у місті Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , як платника єдиного податку другої групи зі ставкою 20%, за період з 01.07.2018 - 29.04.2021 та включити до реєстру платників єдиного податку відповідні відомості.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «20» листопада 2024 року.