Справа № 577/5751/24
Суддя: Гетьман В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/5751/24
Провадження № 2-а/577/59/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відекоконференції в місті Конотоп адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укратрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00000921 від 08.10.2024 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а провадження по справі закрити. Вимоги обгрунтовує тим, що 08.10.2024 р. головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В. прийнято постанову серії АВ №00000921 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 8500 грн. З постанови вбачається, що вона винесена на підставі встановленого в автоматичному режимі перевищення загальної маси т/з на 7,435% (2.975 тон) при дозволеній максимальній масі 40 тон. Правопорушення в автоматичному режимі було зафіксовано за допомогою технічних засобів WIM 21, WAGA-WIM 35, зав. № 6. Фактична зафіксована маса т/з - 47750 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з є власником автомобіля DАF модель FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Е, повною масою 19000 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з є власником т/з марки SCHMITS модель SCS 24 д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е повною масою 39000 кг, призначений для перевезення контейнерів одного типу 1 А або одного/двої контейнерів типу 1С. Фотографії руху т/з розміщені на офіційному сайті Укртрансбезпеки, в мережі Інтернет, ідентифікатор доступу до яких зазначено в постанові, але доступ до матеріалів фотофіксації доступ неможливий. Спеціаліст Укртрансбезпеки повинен був ідентифікувати т/з, як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним н/півпричепом (контейнеровозом) та визначити можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 42 тони, а не 40 тон. Проте, в оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, державного номерного знаку н/причепу-контейнеровозу, приєднаного до сідлового тягача DАF FТ XF 105.460 д.н.зВМ2673ВТ. Абз. 6 п.15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 р. №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» передбачено, що метадані повинні містити оглядову фотографію із зображенням розпізнаного державного номерного знаку та дані щодо номерного знаку напівпричепу. Згідно п.п. б п.22.5 ПДР України рух комбінованих т/з та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів - 42 тони. Постанова містить інформацію, що кількість вісей - 5. Наведення в постанові загального посилання на п. 22.5 ПДР не свідчить про виконання посадовою особою Укртрансбезпеки вимоги Порядку в частині обов`язку зазначити нормативні габаритно-вагові параметри т/з на даній ділянці автомобільної дороги. Нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу т/з (вантажний автомобіль, комбінований т/з, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість вісей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення). В постанові зазначено лише відомості про кількість вісей та спарених коліс, відстань між вісями, навантаження на вісі, загальну масу т/з та загальну масу з урахуванням похибки. Проте, в постанові відсутня інформація про те, що це є комбінований т/з, кількість вісей автомобіля, кількість вісей н/півпричепа. Відомості в постанові зазначено не в повному обсязі, що є порушенням ст.283 КУпАП. Встановлене у постанові перевищення загальної маси т/з на 7,438% (2,975 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 47750 кг, є помилковим. Оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 т, яка є дозволеною відповідно до п.п. б п.22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, а не із 40 т, як це здійснено відповідачем. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси т/з отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси т/з. Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно- вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси т/з здійснюється за формулою: (Мфакт- Мнорм-10%*Мфакт) / Мнорм х 100%, де Мфакт - фактична маса т/з, зафіксована в автоматичному режимі; Мнорм - максимально допустима згідно п. 22.5. Правил загальна маса т/з. Фактично зафіксована загальна маса т/з автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю склала 47750 кг. Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (47750-42000-10% * 47750/42000) * 100 = 2,321 %. Перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів т/з на 2,321 % є меншим встановленого ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5%-10%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Виходячи із наведеного, вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри т/з не перевищили нормативні вагові параметри т/з та допустимі габаритно-вагові параметри т/з для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Тому змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Сороколіт І.В. в судовому засіданні задоволенню позовних вимог заперечувала з обставин викладених у відзиві. Зазначила, що постанова, яку оскаржує позивач у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП. Дії відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам ст..19 Конституції України. Позивач є власником т/з, та, як наслідок, належним суб`єктом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

08.10.2024 р. головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М.В. прийнято постанову серії АВ № 00000921 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500 грн (а.с. 6).

Згідно постанови 28.09.2024 р. о 21.37 год. за адресою М-01, км 49+495 Київська обл., відповідальна особа допустила рух т/з DАF FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси т/з на 7,438 % (2,975 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 21, WAGA-WIM 35, зав. № 6, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: UA.TR. 113-0695/15F-24 до 10-09-2024 р., 04/6039 до 26-08-2025.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

С.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 ПДР.

Положеннями п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.22.5 ПДР України рух т/з та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м 42 т.

Рух т/з та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух т/з та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Суд зазначає, що диспозиція п.22.5 ПДР України передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси т/з для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Отже, визначальними ознаками комбінованого т/з для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 м.

Згідно з ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими т/з автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Ст.69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст..78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що за змістом диспозиції норми ч.2 ст.132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу т/з з інформацією про фактичну масу т/з в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) т/з та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, у постанові зазначено, що ОСОБА_2 як відповідальна особа допустив рух т/з DАF FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси т/з на 7,438 % (2,975 т), при дозволеній загальній масі 40 т.

Відповідач зазначає, що перевезення вантажу здійснювалось двовісним автомобілем з трьохвісним напівпричепом, який є контейнеровозом, а отже загальна маса ТЗ не повинна була перевищувати 40 тон.

Натомість, позивач вказує, що перевезення вантажу здійснювалося за допомогою т/з SCHMITS модель SCS 24 д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е повною масою 39000 кг, призначений для перевезення контейнерів одного типу 1 А або одного/двої контейнерів типу 1С, що свідчить про поширення на його ТЗ інших габаритно-вагових норм, передбачених п. 22.5 ПДР України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е DАF FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованого н/причепа НОМЕР_3 модель SCS 24 д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію т/з (а.с. 7-10).

У графі «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію т/з SCHMITS SCS 24 вказано: « НОМЕР_4 від 04.05.2017 Для перевезення контейнерів (одного типу 1А ГОСТ 18477-79. Або одного/двох типу 1С ГОСТ18477-79)» ( а.с.9).

Відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах нормативів, встановлених для руху двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра (42 т), відповідач обґрунтовує відсутністю у вантажі, що перевозився, ознак контейнеру з огляду на відсутність маркування на ньому, переобладнання напівпричепу та фактичне здійснення перевезення ним, а не контрейнеровозом.

Суд критично ставиться до зазначених доводів відповідача зважаючи на наступне.

Відповідно до абз.4 розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363) вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

П.п.17.4, 17.5 Правил №363 встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (п.17.4 Правил №363).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (п.17.5 Правил №363).

П.17.2 Правил №363 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справі свідоцтв про реєстрацію т/з вбачається, що спеціалізований напівпричеп т/з DАF FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач-Е, а напівпричіп SCHMITS модель SCS 24 д.н.з. НОМЕР_2 є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е (а.с.7-10).

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію т/з зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Посилання відповідача про переобладнання напівпричіпу в контейнеровоз не ґрунтуються на наявних в матеріалах справах доказах, оскільки в "особливих примітках" свідоцтва про реєстрацію напівпричепу такі відомості відсутні, а міститься лише відмітка «СВ-ВО СХМ223993 від 04.05.2017 Для перевезення контейнерів (одного типу 1А ГОСТ 18477-79. Або одного/двох типу 1С ГОСТ18477-79)», що не є тотожним поняттю переобладання.

Отже, вказаний т/з відноситься до комбінованого т/з та, відповідно до п.22.5 ПДР України, є автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 42 т.

В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що класифікації комбінованого т/з, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює перевезення одного чи більше контейнера чи змінного кузову.

Зокрема, спірна постанова не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача DАF FТ XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 .

Наявні в матеріалах фотознімки із фотофіксацією транспортного засобу (а.с.33) не є належним доказом, що напівпричеп не є контейнеровозом. Також вказані знімки не підтверджують доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил № 363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного транспортного засобу. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

При цьому, суд зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абз. 4 розділу І «Терміни та поняття» Правил №363 та для цілей застосування положень п.22.5 ПДР. Крім того вказані обставини не слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач під час розгляду справи не обґрунтував належними та допустимими доказами факту перевищення позивачем нормативів, встановлених пп. «б» п.22.5 ПДР у розрізі належної класифікації комбінованого т/з, рух якого зафіксовано, як двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який не є контейнеровозом, та який не здійснює переведення одного чи більше контейнера чи змінного кузова.

Доводи відповідача щодо невідповідності загальної максимальної довжини ТЗ ОСОБА_2 з метою застосування вагових норм, передбачених для двовісного тягача з трьохвісним напівпричепом, який є контейнеровозом не впливають на помилковість визначення Укртрансбезпекою виду напівпричепа для розрахунку перевищення фактичної маси.

Тому, встановлене у постанові від 08.10.2024 р. серії АВ № 00000921 перевищення загальної маси т/з на 7,438% (2.975 т, при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 42975 кг , є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 т, які є дозволеними п.п.б п.22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, а не із 40 тон, як це здійснено відповідачем.

Фактично зафіксований параметр ваги у постанові серії АВ № 00000921 від 08.10.2024 р. становить 47750 кг.

Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10% щодо визначення загальної маси т/з, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування».

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси т/з отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси т/з здійснюється за формулою: Мфакт-Ммакс10%*Мфактх І00%Ммакс, де Мфакт - фактична маса т/з, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22.5. Правил загальна маса т/з. Тобто, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю склала 47750 кг замість 42000 кг дозволених.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (47000-42000 - 10% * 47000)/42000) * 100 = 2,321 %.

Таким чином, судом встановлено, що перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу на 2,321% є меншим встановленого ч. 2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5%-10%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри т/з не перевищили нормативні вагові параметри т/з та допустимі габаритно-вагові параметри т/з для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.132-1 КУпАП, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Інші доводи сторін на висновки суду не впливають.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 9, 72-82, 241-244, 250, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00000921 від 08.10.2024 року, винесену головним cпеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим Микитою Вячеславовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП за постановою серії АВ №00000921 від 08.10.2024 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_2 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2024 року.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антонова, 51, код. ).

Представник відповідача ОСОБА_1 (місцезнаходження м. Київ, вул. Фізкультури, 9)

Суддя Гетьман В. В.