Справа № 276/2475/24
Суддя: ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/2475/24
Провадження по справі №2-а/276/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання: Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3362120 від 28.10.2024, складену інспектором ВП № 4 (смт.Хорошів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Грищуком Андрієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою серії ЕНА № 3362120 від 28.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за фактом того, що 28.10.2024 року о 16 год. 41 хв. він здійснив зупинку/стоянку транспортного засобу марки Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Шевченка-Древлянська в с-щі Хорошів Житомирського району Житомирської області, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР України.

З даним правопорушенням позивач не згоден, вважає що дії поліцейського щодо винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення незаконними, оскільки така постанова винесена безпідставно, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначив, що 28 жовтня 2024 року він не керував транспортним засобом Volkswagen Touareg НОМЕР_1 . В цей день до нього зателефонував його батько ОСОБА_2 та повідомив, що автомобіль, яким керував останній, а саме Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , має технічні несправності, які перешкоджають його подальшому руху. Позивач порадив батьку йти до найближчого СТО, та сказав, що він зараз приїде на допомогу. Поки ОСОБА_2 шукав працівників СТО аби усунути несправність, позивач прибув на місце де стояв автомобіль. Оскільки в авто сиділи пасажири, ОСОБА_1 сів до дього на сидіння водія та почав з ними вести розмову. У цей час до позивача під`їхали працівники поліції та попросили надати документи. Оглянувши документи, працівники поліції уточнили анкетні дані позивача та повідомили, що відносно нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначив, що транспортним засобом у розумінні приведення його в рух не керував, а лише чекаючи на батька сів до нього поспілкуватися з пасажирами, які перебували в середині автомобіля. Не перебуваючи в статусі водія транспортного засобу, не міг ним керувати та не міг вчинити адміністративне правопорушення. Під час винесення постанови ЕНА № 3362120 від 28.10.2024 року батько позивача повернувся та повідомив, що саме він керував даним транспортним засобом, пояснив причину по якій він не зміг забрати даний т/з з перехрестя, однак працівники поліції не взяли до уваги його слова, а продовжили виносити постанову, саме на сина, ОСОБА_1 , який не є водієм. Поліцейським не надано жодних доказів щодо керування та зупинки саме позивачем транспортного засобу.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими та просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування заперечень зазначено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3362120 від 28.10.2024 року винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи. Відеозаписом із нагрудного відео-реєстратора поліцейського зафіксовано, що правоохоронці повідомили водію ОСОБА_1 суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Також на відео зафіксовано, що правопорушник ОСОБА_1 відразу визнав порушення ним Правил дорожнього руху України. Однак, після появи його батька, змінив свої покази, зазначаючи, що він транспортним засобом не керував. Також видно, що під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останнього перед початком розгляду справи ознайомили зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також роз`яснили його право на отримання правової допомоги та порядок оскарження постанови. Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового розгляду не заявили. Про дату, час і місце проведення судового засіданні останні були повідомлені належним чином, у відповідності до п. 1 ч.3 ст. 124, ч.10 ст. 126 КАС України, шляхом надіслання судової повістки до електронного кабінету представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та в установлений строк був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді. Позиція відповідача щодо даного позову викладена в поданому до суду відзиві, де також зазначено про розгляд справи без участі представника.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд ухвалив провести судове засідання за відсутності позивача та представників сторін. На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3362120 від 28.10.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Як слідує із зазначеної постанови, 28.10.2024 року о 16 год. 41 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку на перехресті вулиць Шевченка - Древлянська в с-щі Хорошів, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху Україниособи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пп. 15.9 ґ Правил дорожнього руху Українина перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, які доводяться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З відеозапису, який зафіксовано на нагрудний відео реєстратор працівника поліції, встановлено, що поліцейський, підійшовши до автомобіля марки Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , повідомив особі, яка сиділа на водійському сидінні, про те, що останній зупинився на перехресті, після чого попросив надати посвідчення водія. У подальшому, встановивши особу ОСОБА_1 , поліцейський повідомив останньому, що він здійснив зупинку, стоянку на перехресті та відносно нього буде винесена постанова за ч.1 ст. 122 КУпАП, сума штрафу за правопорушення складає 340 грн, на що ОСОБА_1 , підтвердивши вказане, відповів: «нарушив, значить нарушив». Також інспектор поліції ознайомив ОСОБА_1 з його правами, визначеними ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, зокрема, роз`яснив його право на отримання правової допомоги та порядок оскарження постанови. Після складення постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП та оголошення змісту постанови ОСОБА_1 , останній повідомив, що йому все зрозуміло, після чого проставив свій підпис у даній постанові та отримав її копію. У подальшому, коли працівником поліції повідомлено про виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, позивач заперечив факт керування ним транспортним засобом, зазначивши, що сів в автомобіль та чекав свого батька, який і керував транспортним засобом. В цей час інший чоловік, який підійшов вже після складення постанови серії ЕНА № 3362120, повідомив, що є батьком ОСОБА_1 та стверджував, що саме він, а не позивач керував транспортним засобом.

Суд враховує, що ОСОБА_1 першочергово, а саме до закінчення складення постанови про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, жодним чином не заперечував щодо вчиненого ним правопорушення, а навпаки погодився з цим, не повідомляв поліцейському, що це не він керував автомобілем та зупинився на перехресті вулиць, або ж про несправність транспортного засобу. Свої заперечення щодо керування автомобілем позивач почав висловлювати вже після ініціювання поліцейським процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд критично оцінює доводи позивача, які викладені у позовній заяві, щодо заперечення своєї винуватості.

Стосовно тверджень про те, що автомобіль Volkswagen Touareg, р.н. НОМЕР_1 , мав технічні несправності, які перешкоджали його подальшому руху, у зв`язку з чим позивач порадив батьку йти до найближчого СТО, то суд їх не враховує, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами. Крім цього, як слідує з відеозапису, ні ОСОБА_1 , а ні особа, яка представилась його батьком, не зазначали про несправність вказаного транспортного засобу. У свою чергу, останній повідомив поліцейському, що «зараз забере машину та поїде». Також слід врахувати, що водієм не було увімкнено аварійну сигналізацію, що могло б свідчити про несправність транспортного засобу.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку розгляду справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведений відповідачем та підтверджується матеріалами справи, доказів, які б спростовували факт адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 134, 139 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 22,23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: м. Житомир вул. Старий Бульвар 5/37, .

Суддя А.М.Збаражський