Справа № 524/7112/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р.Справа № 524/7112/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., м. Кременчук, повний текст складено 27.09.24 року по справі № 524/7112/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка Володимира Васильовича від 24 червня 2024 р., серії ПС № 002941, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 тис. грн. за те, що 19 травня 2024 року близько 21 год. 00 хв., на а/д М-15 Одеса-Рені водій ОСОБА_2 , здійснював вантажні перевезення на т/з МАЗ, р.н. НОМЕР_1 , який належить йому (позивачу) та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року у справі № 524/7112/24 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка Володимира Васильовича від 24 червня 2024 р., серії ПС № 002941, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 тис. грн.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 605,60 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Державна служба України з безпеки на транспорті, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Автозаводського районного суду м.Кременчук від 27.09.2024 року у справі №524/7112/24 та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на час розгляду справи позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду, що достеменно було перевірено відповідачем перед розглядом такої справи. Так, листом від 20.05.2024 №43569/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 24.06.2024 року (трековий номер листа 285, вказаний лист отримано особисто позивачем 30.05.2024, в той час як розгляд справи було призначено на 24.06.2024). Крім того, відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення процедури розгляду справи та не складення протоколу, відповідно до ст. 258 КУпАП, оскільки вказаною нормою складення протоколу про адміністративне порушення не передбачено у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу незалежно від способу фіксації такого порушення. Також, відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09. 2021 №512, уповноважені посадові особи складають протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол), форму якого наведено у додатку 1 до цієї Інструкції, у випадках порушень законодавства з питань безпеки на наземному транспорті, передбачених частинами першою, другою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 133-1, статтями 133-2, 136, 141, 142 та статтею 164-у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, статтею 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто, відповідач зазначає, що ст. 132-1 КУпАП у вказаному переліку немає, положеннями якою передбачено адміністративну відповідальність за вчинене позивачем правопорушення.

Також, апелянт звертає увагу суду, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2 КУпАП, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (положення ст. 14-3 КУпАП).

Представник позивача направив на електронну адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали даної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка Володимира Васильовича від 24 червня 2024 р., серії ПС № 002941, у справі про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 тис. грн. за те, що 19 травня 2024 року близько 21 год 00 хв., на а/д М-15 Одеса Рені водій ОСОБА_2 , здійснював вантажні перевезення на т/з МАЗ, р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю.

Копію постанови було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на поштову адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, вказану самим позивачем при реєстрації транспортного засобу, та була отримана позивачем 03 липня 2024 року, що не було спростовано відповідачем.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів та не заперечується позивачем, вказаний у постанові транспортний засіб МАЗ, р.н. НОМЕР_1 належить позивачеві, на праві власності.

Відповідно до договору оренди транспортних засобів від 01.04.2024 р. транспортний засіб МАЗ, р.н. НОМЕР_1 передано в оренду ТОВ «Старс Трейд», що є підставою вважати належним користувачем транспортного засобу вказане товариство.

Позивач, не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті від 24.06.2024 року №ПС002941, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн., вважаючи, що наявні правові підстави для її скасування, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано порядку розгляду справи, зокрема стосовно позивача не складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, а отже відсутні підстави вважати, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, адже з огляду на його відсутність на місці вчинення вказаного правопорушення, позивач жодним чином не зміг вчинити дії, які відповідають об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11.02.2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Статтею 14-1 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Крім того, пунктом 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 21 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 року № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 встановлено, що за наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 08 жовтня 2018 року №1145 встановлено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

У разі невнесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, то особою, відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення, є особа, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівник юридичної особи.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 3 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135); 2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи, правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, а безпосередньо працівниками відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті у ході здійснення рейдової перевірки під час зупинки транспортного засобу МАЗ, р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 , 19 травня 2024 року близько 21 год. 00 хв., на а/д М-15 Одеса-Рені, яким керував водій ОСОБА_2 .

Так, 19.05.2024 року головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка відповідно до направлення №000020 від 09.05.2024 року.

О 21 год. 00 хв. за адресою а/д М-15 Одеса-Рені 12 км головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області ОСОБА_3 було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача МАЗ д/н НОМЕР_1 та причепа МАЗ д/н НОМЕР_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу, а саме просідання вузлів підвіски транспортного засобу.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_2 запропоновано пройти зважування на пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-15 12км+125м, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати.

Старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Панченком Я.О. стосовно водія ОСОБА_2 було складено акт №007138 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та протокол № 0001968 про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-57 КУпАП.

Факт відмови також зафіксовано на бодікамеру посадової особи Укртансбезпеки (файл NOR_MARKOV_000000_5742_AA_N0012.MP4).

Отже, особа водія цього транспортного засобу була достовірно встановлена відповідачем, а також належним чином зафіксований факт відмови саме водія транспортного засобу у проходженні габаритно-вагового контролю.

Тобто, відповідачем належним чином зафіксований факт відмови водія транспортного засобу у проходженні габаритно-вагового контролю, а тому позивач несе відповідальність за адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч.3 ст.132-1 КУпАП.

Що стосується висновків суду першої інстанції стосовно нескладення протоколу адміністративного правопорушення стосовно позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції; адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2; частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, частина друга статті 258 КУпАП передбачає, що протокол про адміністративне порушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу незалежно від способу фіксації такого порушення.

Крім того, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09. 2021 № 512, встановлює порядок оформлення матеріалів та розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, зафіксовані не в автоматичному режимі, уповноваженими на те посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що з аналізу норм КУпАП та Інструкції, зафіксоване порушення є правопорушенням, пов`язаним з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, а не порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Згідно пункту 2 вказаної Інструкції № 512, визначено перелік порушень у випадку виявлення яких складається протокол. Так, уповноважені посадові особи складають протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол), форму якого наведено у додатку 1 до цієї Інструкції, у випадках порушень законодавства з питань безпеки на наземному транспорті, передбачених частинами першою, другою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 133-1, статтями 133-2, 136, 141, 142 та статтею 164-у частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, статтею 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 132-1 КУпАП у вказаному переліку відсутня.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що інспектором відділу державного нагляду Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно водія ОСОБА_2 було складено акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021р. у справі за №640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022р. у справі за №400/1510/19, від 5 липня 2022р. у справі за №522/3740/20, від 27 вересня 2022р. у справі №320/1510/20, від 3 жовтня 2022р. у справі за №400/1510/19, від 1 листопада 2022р. у справі за №640/6452/19 та від 18 січня 2023р. у справі за №500/26/22.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку розгляду справи, зокрема, щодо нескладення стосовно позивача протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно повідомлення про розгляд справи, колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи,

Так, згідно листа від 20.05.2024 № 43569/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 26.04.2024 року (трековий номер листа 285, вказаний лист отримано особисто позивачем 30.05.2024, в той час як розгляд справи було призначено на 24.06.2024) а.с 53 зворотня сторона).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися «за закінченням терміну зберігання». Суд зазначає у постанові від 25.04.2018, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій».

Наведене свідчить, що доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, що станом на 24.06.2024 року відповідач не повідомив позивача про розгляд справи.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що висновки суду першої інстанції щодо недоведення відповідачем та відсутність в матеріалах справи доказів факту повідомлення позивача про розгляд справи станом на 24.06.2024 року, не було підставою позову, тоді як, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки останній приймаючи оскаржувану постанову діяв в межах норм законодавства та на підставі встановлених обставин справи.

Зазначене свідчить про те, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 24.06.2024 року № ПС 002941.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.2024 по справі № 524/7112/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постановиу справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко

Повний текст постанови складено 19.11.2024 року