Справа № 120/5230/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2024 року

м. Київ

справа №120/5230/24

адміністративне провадження №К/990/41702/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів: Соколова В.М., Кашпур О.В.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павенського Бориса Володимировича на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, третя особа військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військова частина НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за періоди з 07 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 18 травня 2022 року, з 24 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 09 червня 2022 року, з 17 червня 2022 року по 25 червня 2022 року в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 07 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 18 травня 2022 року, з 24 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 09 червня 2022 року, з 17 червня 2022 року по 25 червня 2022 року з розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з врахуванням проведених виплат за цей період, на загальну суму 168 644 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі 100 000,00 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 07 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 18 травня 2022 року, з 24 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 09 червня 2022 року, з 17 червня 2022 року по 25 червня 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 18 травня 2022 року, з 24 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 09 червня 2022 року, з 17 червня 2022 року по 25 червня 2022 року з розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати за отримання правової допомоги у розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

13 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2024 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

30 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у цій справі.

Предметом спору у цій справі є право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, установленою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, заявник касаційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: положення пункту 1 постанови КМУ №168 в сукупності з положеннями наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», та ухвалена без урахування правових висновків, які викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у справі №640/13029/22, від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі №120/4967/23 , від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23 та від 21 березня 2024 року у справі № 560/3159/23, щодо їхнього застосування у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 зазначеної норми КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у справі №640/13029/22 та від 21 березня 2024 року у справі №560/3159/23, оскільки у цих постановах Верховний Суд щодо застосування пункту 1 постанови КМУ №168 в сукупності з положеннями наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» висновків не викладав.

Проте доводи скаржника в частині неврахування судом апеляційної інстанції інших висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 1 постанови КМУ №168 в сукупності з положеннями наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Разом з цим в касаційній скарзі заявник вказує, що довідка про участь у бойових діях видана військовою частиною НОМЕР_2 , не потребує додаткових перевірок, підтверджує право позивача на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі у вказані у такій довідці періоди, оскільки, на переконання скаржника, за її достовірність несе відповідальність командир, що її видав, - відповідно є належним, достатнім, допустимим та достовірним доказом.

Як зазначає скаржник, довідку надав до суду позивач, а наявність бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф та довідки Державної прикордонної служби України військової частини № НОМЕР_2 від 05 серпня 2022 року № 1450 - є належним та допустимим і достатнім доказом того, що молодший сержант ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 07 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 18 травня 2022 року; з 24 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; - з 01 червня 2022 року по 09 червня 2022 року;- з 17 червня 2022 року по 25 червня 2022 року. Відповідно, на думку представника, позивач має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. відповідно до Постанови №168.

Верховний Суд зазначає, що такі доводи скаржника підпадають під визначення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

Так, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Верховний Суд наголошує, що доводи про порушення судом норми процесуального права, передбаченої пунктом 1 частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним.

Як встановлено Верховним Судом, в касаційній скарзі скаржником викладена передбачена частиною четвертою статті 328 КАС України підстава, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, для оскарження постанови суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, а отже, враховуючи доводи скаржника, наявна підстава для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Вінницьким окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції у справі, яка розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведеному у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження та/або у справі незначної складності.

Проте Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» частини п`ятої статті 328 КАС України, позаяк твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для позивача не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, а твердження скаржника про те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338, 353 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Павенського Бориса Володимировича на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, третя особа військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Витребувати справу №120/5230/24 із Вінницького окружного адміністративного суду.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: В.М. Соколов

О.В. Кашпур