Справа № 332/4769/24
Суддя: Завіновська А. П.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

__________________________________________________________________
Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4769/24
Провадження №: 2-а/332/44/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2024 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Завіновської А.П., при секретарі судового засідання Паніній Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом адвоката Михайлишина Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,
16.08.2024 ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з наведеним позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне.
10.06.2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00020306, згідно до якої 07.06.2024 року о 20 год. 32 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу DAFCF 330FT, днз НОМЕР_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188% (2.075 т), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т. На підставі викладеного, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.
Вважаючи спірну постанову незаконною, представник позивача зазначав, що відповідачем не надано доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами. При цьому, вказане у оскаржуваній постанові перевантаження, без зазначення конкретної осі автомобіля, на яку приходиться таке перенавантаження, не дозволяє встановити наявність чи відсутність такого перевищення. Не містить постанова і інформації щодо напівпричепа-цистерни, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм, та не вказано на яку саме вісь припадає перевантаження на 5,188 % при дозволеній 40 тон. Отже, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Перевезення вказаного вантажу здійснювалось за маршрутом, на якому встановлено 6 (шість) пунктів автоматичного зважування, на п`яти із шести пунктів автоматичного зважування, при цьому, як до, так і після WIM 78, перевищення вагових параметрів в автоматичному режимі не зафіксовано. І лише на пункті автоматичного зважування Н-11 Дніпро-Миколаїв, км 76+702 м (WIM78) було зафіксовано в автоматичному режимі перевищення вагових параметрів.
Крім того, посилався на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а тому відповідно і накладення штрафу на підставі ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за відсутність такого дозволу, оскільки у такому випадку має бути застосована відповідальність у виді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 1-1 Порядку № 879.
На підставі викладеного, представник позивача просив зазначену постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити. Стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2024 р. у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 год. 30 хв. 26.08.2024 року. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз 14 год. 30 хв. 21.11.2024 року.
Державною службою України з безпеки на транспорті подано відзив на позов, який обґрунтований наступним.
Згідно підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, максимальне значення фактичної маси автомобіля для автомобільних доріг державного значення для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом складає 40 тон, а трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13, 716 метра 44 тони. Якщо перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів не здійснюється беруться показники 40 тон, оскільки максимальне значення фактичної маси автомобіля 44 тони передбачене саме для перевезення контейнерів та змінних кузовів. З наявних матеріалів фотофіксації правопорушення, встановлено, що транспортний засіб на якому зафіксовано перевищення вагових норм перевозився вантаж у цистерні. На фотознімках, які були зроблені під час вчинення адміністративного правопорушення, можна спостерігати, що транспортний засіб рухається з напівпричепом на якому розміщена цистерна. При цьому, усі контейнери мають спиратись на свої нижні кутові та проміжні фітинги, на фотознімках зроблених під час вчинення правопорушення, видно, що транспортний засіб, який проходить рамку вагового контролю відсутні фітинги, а також маркування які передбачені Міжнародними договорами та п. 17.2-17.5 Правил № 363. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера, водночас позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, то фактична маса для такого транспортного засобу має бути не більше 40 тон.
Стосовно посилань на перевезення вантажу, який перебуває у рідкому стані, а саме олія соняшникова нерафінована не виморожена, вказував, що обов`язок перевізника дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на осі транспортного засобу. Крім того, фізичні характеристики вантажу, не впливають на загальну вагу вантажу та на навантаження на осі, від того який вантаж перевозився, оскільки це не зменшить вагу вантажу чи його розміщення. Фізичні характеристики вантажу не спростовують виявленого порушення. Переміщення рідкого вантажу під час руху транспортного засобу не є тією обставиною, яка може звільнити від призначеної законодавством адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, перевізник має вчиняти відповідні дії, зокрема щодо закріплення вантажу, або вжиття інших заходів, які б унеможливлювали зміцнення вантажу, з метою не допущення перевищення допустимого навантаження на окрему ось транспортного засобу.
На підставі викладеного, відповідач просив в позові відмовити в повному обсязі.
26.08.2024 представником позивача адвокатом Михайлишиним А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 були подані додаткові пояснення, в яких останній зазначав, що згідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 04/4783, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає ДСТУ OIMLR 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Водночас виходячи з цих положень та норм ДСТУ, ваговий комплекс не призначено для зважування рідких продуктів.
В судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи. При цьому, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у відсутність учасників справи, на підставі наявних матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного висновку.
Згідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні передсудом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України).
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 3 статті 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУПАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Виходячи з вимог статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
За ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі Порядок № 1174).
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).
Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Судом встановлено, що 10.06.2024 року відносно ОСОБА_1 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00020306, згідно з якою 07.06.2024 о 20 год. 32 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб DAFCF 330FT, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа, яким є власник ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 188 % (2,075 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAFCF 330FT, державний номерний знак НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа SRP3MEB, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 32, 33).
З оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № 04/4783; 168; 169 до 16.02.2025 року.
З долучених представником позивача доказів, які надані на запит адвоката, Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області, зокрема з сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 Національного наукового центру «Інститут метрології», вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») не призначений для використання для зважування рідких продуктів (якщо застосовно) (а.с. 29).
Аналогічні дані зазначені і в маркувальній табличці комплексу WIM 78 WAGA-WIM 35, зав. № 16 автоматичного пункт габаритно-вагового контролю у русі (WIM) на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 76+702 (а.с. 20).
На спростування позову, відповідачем надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 168, а саме підсистеми габаритного контролю транспортних засобі SIZE -WIM 35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю«WAGA») зав. № 16 та № 169 підсистеми ідентифікації транспортних засобів ANPR- WIM 35(у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю«WAGA») зав. № 16, виробник ТОВ «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» ТУ та ДСТУ 8809:2018, чинне до 16.02.2025 року, а також свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 04/4783, яке чинне до 16.02.2025 року, а саме приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM 35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») зав. № 16, виробник ТОВ «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА», згідно до якого за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ОІMLR 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (ОІMLR 134-1:2006, IDT) (а.с. 87-88, 91-92, 93-94).
Водночас виходячи з витягу з Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь Частина 1. Загальні технічні вимог та методи випробування (ОІMLR 134-1:2006,IDT) ДСТУОІMLR 134-1:2010, Держспоживстандарт України, можна дійти висновку, що прилад не можливо використовувати для зважування рідких продуктів (а.с. 126-128).
Отже, вказані обставини свідчать про те, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю WAGA-WIM 35, на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 76+702, не призначений для зважування рідких продуктів.
А тому враховуючи, що позивачем здійснювалось перевезення рідкого (подільного) вантажу, то відповідно оскаржувану постанову не можливо визнати такою, що відповідає фактичним обставинам справи та є законною.
Про обґрунтованість доводів позивача опосередковано також свідчить надана представником останнього копія рішення Державної Служби України з безпеки на транспорті від 20.09.2-024 № 49/3.1.2/26-24, яким провадження у справі відносно іншої особи за аналогічних обставин було закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 ч. 2 КУпАП, у зв`язку з тим, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю WAGA-WIM 35, на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-11 Дніпро-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 76+702, не призначений для зважування рідких продуктів (а.с. 139-141).
Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Виходячи з норм, викладених в пункті 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення позову та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Інші доводи позиву суд відхиляє, оскільки вони не знайшли свого фактичного підтвердження.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС Українипри ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 132, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
позов адвоката Михайлишина Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Постанову серії АА № 00020306 від 10.06.2024 року, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Тетяною Сергіївною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 гривень, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська