Справа № 320/37284/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року № 320/37284/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 25.04.2024 №UA902080/2024/000085/1 про коригування митної вартості товарів та від 26.04.2024 №UA902080/2024/000086/1 про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правомірності визначення позивачем митної вартості задекларованого до ввезення на митну територію України товару.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих рішень про коригування митної вартості товарів, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2023 між позивачем (покупець) та компанією WEIFANG SHENGFENGYI MACHINERY MANUFACTURING CO.,LTD (Китай) (продавець) було укладено контракт № 1712, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товари Культиватори, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Попередньо, 24.02.2020, для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (експедитор) договір №UA00072711 транспортного експедирування.

Попередньо, 14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

08.11.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та проформу інвойс №FORTE202301 на суму 102 320,00 доларів США.

22.11.2023 позивач на підставі контракту від 07.11.2023 №1712 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №63 грошові кошти в розмірі 102 320,00 доларів США, що відповідає сумі, вказаної в проформі інвойс.

03.01.2024 продавець надав позивачу комерційний інвойс №202401 на суму 52 032,00 доларів США.

18.01.2024 продавець передав товари у двох контейнерах перевізнику для доставки в порт Гданськ (Польща) та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент 234617479.

11.03.2024 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №C24MA3N41CY20002.

07.03.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №, а компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойс №.

22.03.2024 позивач склав лист, в якому зазначив, що ПП «Будпостач» здійснював оплату постачальнику згідно з контрактом №1712 від 07.11.2023 та інвойсом №202401 від 03.01.2024 платіжною інструкцією №63 від 22.11.2023, а різниця буде закрита наступною поставкою. Вантаж не страхувався та не оплачувався перевізнику за страхування.

25.03.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №22.

На підставі залізничної накладної УМВС від 03.04.2024 №10253 товари були доставлені з порту Гданськ (Польща) до станції «Клевань».

25.04.2024 позивач на підставі комерційного інвойсу №202401 від 03.01.2024 виписав Специфікацію №2 на товари у контейнері №MSKU9758110 на суму 26 016,00 доларів США.

Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR від 22.04.2024 №8810 товари у контейнері №MSKU9758110 були доставлені із станції «Клевань» до Черкаської митниці.

25.04.2024 для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації №2, позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA08U7, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 26 016,00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA08U7 декларант додав, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:

- Контракт від 07.11.2023 №1712 між позивачем та компанією WEIFANG SHENGFENGYI MACHINERY MANUFACTURING CO.,LTD (Китай);

- Прайс лист продавця від 08.11.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 03.01.2024 №202401;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті №63 від 22.11.2023;

- Специфікація №2 від 25.04.2024 до комерційного інвойсу від 03.01.2024 №202401 за ціною 26 016,00 доларів США;

- Сертифікат походження товарів від 11.03.2023 №C24MA3N41CY20002;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 18.01.2024 № 234617479 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Рахунок-фактура експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойс компанії перевізника Maersk A/S (Данія) від 07.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22;

- Накладна УМВС від 03.04.2024 №10253;

- Товарно-транспортна накладна від 22.04.2024 №8 810 по доставці товарів із станції «Клевань» до Черкаської митниці;

- Лист про оплату від 22.03.2024;

- Презентація від 15.04.2024;

- Декларацію митної вартості.

25.04.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1017176, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

8) копію митної декларації країни відправлення.

25.04.2024 у відповідь на електронне повідомлення №1017176 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

25.04.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000085/1, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів культиватори, за резервним методом.

25.04.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000121.

25.04.2024 позивач на підставі комерційного інвойсу №202401 від 03.01.2024 виписав Специфікацію №1 на товари у контейнері №TCKU7440297 на суму 26 016,00 доларів США.

Відповідно до товарно-транспортної накладної CMR від 22.04.2024 №0297 товари у контейнері №TCKU7440297 були доставлені із станції «Клевань» до Черкаської митниці.

26.04.2024 для митного оформлення товарів, що зазначені у специфікації №1, позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA14U5, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 26 016,00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA14U5 декларант додав документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:

- Контракт від 07.11.2023 №1712 між позивачем та компанією WEIFANG SHENGFENGYI MACHINERY MANUFACTURING CO.,LTD (Китай);

- Прайс лист продавця від 08.11.2023 щодо ціни товарів;

- Комерційний інвойс від 03.01.2024 №202401;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті №63 від 22.11.2023;

- Специфікація №1 від 25.04.2024 до комерційного інвойсу від 03.01.2024 №202401 за ціною 26 016,00 доларів США;

- Сертифікат походження товарів від 11.03.2023 №C24MA3N41CY20002;

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 18.01.2024 № 234617479 про доставку товарів з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Рахунок-фактура експедитора TOB «Мерск Україна Лтд» від 07.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Інвойс компанії перевізника Maersk A/S (Данія) від 07.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22;

- Накладна УМВС від 03.04.2024 №10253;

- Товарно-транспортна накладна від 22.04.2024 №0297 по доставці товарів із станції «Клевань» до Черкаської митниці;

- Лист про оплату від 22.03.2024;

- Презентація від 15.04.2024;

- Декларацію митної вартості.

26.04.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1017266, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

8) копію митної декларації країни відправлення.

26.04.2024 у відповідь на електронне повідомлення №1017266 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

26.04.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000086/1, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів культиватори, за резервним методом.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 33 обох спірних рішень відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що

- В рахунку від 07.03.2024 № зазначено числове значення витрат «terminal handling service in Gdansk» 439,12 дол. США та «Documentation fee - Destination in Gdansk» 54,89 дол. США, що є «обробкою» партії товарів в порту Гданськ;

- В рахунку від 07.03.2024 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження;

- Заявлені митниці відомості в графі 21 ДМВ та в митній декларації щодо складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку» не підтверджені документально та не піддаються обчисленню;

- В наданих до митного оформлення рахунках від 07.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунок від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження;

- Митниці не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування QINGDAO (Китай) - Гданськ (Польща) - Славков (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), а також не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг;

- В рахунку від 07.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунку від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Митниці не надано банківські платіжні документи, які б підтверджували оплату за надані послуги щодо партії оцінюваного товару.

Як вже зазначалось, для підтвердження транспортних витрат в обох спірних рішеннях позивач подав митному органу:

- Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Мерск Україна ЛТД»;

- Договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14.02.2022 №UA00072649 між позивачем і перевізником компанією Maersk A/S (Данія);

- Коносамент від 18.01.2024 №234617479 про доставку товарів у двох контейнерах з Китаю до порту Гданська (Польща);

- Залізничну накладну УМВС про перевезення товарів з порту Гданськ у Польщі через пункт пропуску Грубешів-Ізов на кордоні України до залізничної станції «Клевань»;

- Міжнародні товарно-транспортні накладні по доставці товарів від залізничної станції «Клевань» до відповідача;

- Інвойс компанії перевізника Maersk A/S (Данія) від 07.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів;

- Рахунок-фактуру експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 07.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;

- Довідку експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22.

Також, відповідно до довідки експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22, передбачено вартість транспортних витрат на перевезення вантажу в двох контейнерах у доларах США, зокрема:

- Оформлення документації у Гданськ. Польща 54,89 доларів США;

- Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 439,12 доларів США.

У довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22 також зазначено вартість послуг транспортування до кордону України в розмірі 190 028,48 грн., а також 5 294,01 доларів США, що включені до митної вартості.

Митний орган не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, у якій визначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

У графі 33 обох спірних рішень відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що у рахунку від 07.03.2024 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження.

У рахунку від 07.03.2024 № зазначені послуги «Оформлення документації у Гданськ, Польща 54,89 доларів США; Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 439,12 доларів США. Такі ж послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2023 №22.

До вартості операційних послуг терміналу у Гданськ, Польща в розмірі 439,12 доларів США включені послуги з вивантаження контейнерів із судна та завантаження на автомобільний транспорт.

Враховуючи, що товари поставлялися на умова поставки FOB правил Інкотермс 2020, то вартість послуг по завантаженню товарів на судно здійснювалося за рахунок продавця.

Щодо твердження відповідача про «Documentation fee» - плата за документацію та «Terminal Handling Service» - послуги термінального обслуговування, суд зазначає, що довідка про транспортні витрати також містить вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 54,89 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 439,12 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Щодо твердження відповідача у графі 33 обох спірних рішень про те, «В рахунку від 07.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунку від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня. Митниці не надано банківські платіжні документи, які б підтверджували оплату за надані послуги щодо партії оцінюваного товару», суд зазначає, що самі по собі обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.

Протиправність коригування митної вартості з підстав ненадання відомостей про оплату транспортних послуг підтверджується тими обставинами, що пункт 4 ч. 2 ст. 53 МК України, на який посилається відповідач, стосується оплати саме товарів, а не транспортних послуг.

Крім цього, послуги транспортування, що зазначені у рахунках від 07.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД та у рахунку від 07.03.2024 № від імені MAERSK A/S вказані у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 25.03.2024 №22, що включені до митної вартості.

Щодо твердження відповідача у графі 33 обох спірних рішень про те, що «В поданому до митного оформлення банківському платіжному документі від 22.11.2023 № 63 (на суму 102320 дол. США) у графі «призначення платежу» зазначене посилання лише на зовнішньоекономічний договір та дата даного платіжного документа є більш ранньою за дату комерційного інвойса від 03.01.2024 № 202401 (на суму 52032 дол. США). Таким чином, відомості банківського платіжного документа від 22.11.2023 № 63 неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару», суд зазначає таке.

Оплата товару здійснювалася платіжною інструкцією в іноземній валюті від 22.11.2023 №63 на підставі наданої продавцем проформи інвойсу від 08.11.2023 №FORTE202301 на умовах попередньої оплати.

Митному органу також був наданий лист позивача від 22.03.2024 в якому зазначалося, що оплата здійснювалася згідно з контрактом №1712 від 07.11.2023 та інвойсом №202401 від 03.01.2024 платіжною інструкцією №63 від 22.11.2023, а різниця буде закрита наступною поставкою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16, визначено, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Виходячи з наведеного вбачається, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності що впливають на митну вартість, або ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у його постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У рішеннях про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов приватного підприємства «Будпостач» (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9-Е, кімната 314; ) до Черкаської митниці (18007, місто Черкаси, вулиця Остафія Дашковича, будинок 76; код ЄДРПОУ ВП 44005652) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 25.04.2024 №UA902080/2024/000085/1 про коригування митної вартості товарів та від 26.04.2024 №UA902080/2024/000086/1 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці на користь приватного підприємства «Будпостач» понесені останнім судові витрати у розмірі 6 056, 00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.