Справа № 183/1956/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 183/1956/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №183/1956/24 (головуючий суддя першої інстанції Сорока О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у справі №183/1956/24 скасовано постанову відповідача про накладення на позивача адміністративного стягнення серія 1ДІ №00477166 до повідомлення серія 1Д №01315600 від 30.01.2024 року та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 статті 152-1 КУпАП.

08.04.2024 року представник позивача подав заяву до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (а.с.78).

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №183/1956/24 заяву задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн..

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що представником позивача надані до суду першої інстанції неналежні документи, у яких не підтверджено документально витрати на правову допомогу, а також не проведено розрахунок таких витрат, що унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу. При цьому зазначає, що відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України позивач є діючим адвокатом з 2014 року, тому залучення адвоката у даному випадку є невиправданою дією.

Представник позивача подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи додаткове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано наступні документи:

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги;

- копія договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року №б/н;

- копія акту приймання передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 27.02.2024 року №б/н;

- копія додаткової угоди №2 від 08.04.2024 року до договору про надання правової допомоги від 27.02.2024 року №б/н;

- копія квитанції до прибуткового касового ордера № 08-04/24 від 08.04.2024 року.

Відповідно до пункту 1. додаткової угоди №2 від 08.04.2024 року сторони погодили гонорар за представництво інтересів позивача у Новомосковському міськрайонному суді Дніпропетровської області у розмірі 5000,00 грн..

Пунктом 2. додаткової угоди №2 від 08.04.2024 року визначено:

- складання позовної заяви за 3 години витраченого часу становить 3000 грн.,

- складання відповіді на відзив за 1 годину витраченого часу становить 1000 грн..

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову допомогу:

- складання позовної заяви за 3 години витраченого часу становить 3000 гривень;

- складання відповіді на відзив за 2 години витраченого часу становить 2000 гривень.

Загальна вартість наданих послуг за вказаним актом складає 5000,00 гривень.

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 КАС України.

Отже, наданими доказами не підтверджено в повному обсязі обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.

З огляду на зазначене вище, визначені судом першої інстанції витрати в розмірі 1000 грн. є обґрунтованими та співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №183/1956/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в адміністративній справі №183/1956/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко