Справа № 337/5616/24
Суддя: Калугіна Г. Б.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді Калугіної Г.Б.,

за участю секретаря Волошина Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом до інспектора старшого лейтенанта поліції взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області Тимошенка О.О. про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано термін на усунення недоліків.

29.10.2024 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя від відповідача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява.

01.11.2024 Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжі уточнену позовну заяву прийнято до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 мотивує свою позовну заяву тим, що 09.10.2024 інспектором страшим лейтенантом поліції взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області Тимошенком О.О. було винесено постанову серії ЕНА № 3232017 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. Позивач вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Позов мотивує тим, що його було зупинено автомобілем патрульної поліції у зв`язку з тим, що в його транспортному засобі не справне підсвічування заднього номеру та воно знаходиться в розшуку. Проте вважає, що 2.9 «в» ПДР ним не порушено, підсвічування заднього номеру було справним. При цьому, як виявилось пізніше, ТЗ в розшуку не перебував.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП в судове засідання не прибув у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Частина 9 ст. 205 КАС України передбачає, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

13 травня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП, яким представник заперечував проти задоволення адміністративного позову, оскільки твердження позивача викладені у позові є необґрунтованими та хибними виходячи з наступного. 09.10.2024 р. під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Під час несення служби 09.10.2024, інспектором управління патрульної поліції було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, в якого не був освітлений номерний знак у темну пору доби, чим порушив п.2.9. «в» ПДР України. В наступному, в ході розгляду справи, було роз?яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України ка статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи. Також, звертаємо увагу суду, що позивач у позовній заяві стверджує, що він здійснював рух на транспортному засобі саме з освітленим номерним знаком, що повністю спростовується відеозаписом з автомобільного реєстратору, який долучаються до відзиву на позовну заяву. Також представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що під час опрацювання викладених обставин справи не було встановлено будь-яких порушень працівником УПП в Запорізькій області ДПП вимог законодавства України, тобто оскаржувана постанова cepii ЕНА № 3231017 від 09.10.2024 року винесена з дотриманням ст. 222, 251, 252, 278-280 та 283 КУпАП та є законною. Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії ЕНА № 3231017 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Враховуючи викладене представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

14 листопада 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , в якій позивач вказав, що відповідач стверджує, що позивачем було порушено пункт 2.9 «в» ПДР України, а саме, що він керував транспортним засобом, в якого не був освітлений номерний знак у темну пору доби. При цьому в жодному нормативно правовому документі не вказано, що потрібно, щоб працювала підсвітка номера для цього, тобто в темну пору доби він може бути освітлений фарами, вуличним освітленням або іншими джерелами світла. На автомобілі позивача встановлені звичайні лампочки накалюванні, які сховані під кришкою багажника, і світять вниз на номер, тому їх не видно, але вони достатньо освітлюють номер, щоб його можно було б прочитати у темряві, але коли позаду їде автомобіль з ввімкненими фарами, які світять набагато потужніше ніж підсвітка номеру, то саму підсвітку стає майже не видно, так само, як, якщо ввімкнути її вдень, але при цьому машина поліції сама ж і освітлювала номерний знак автомобіля позивача номер своїми фарами, що чітко видно на відеозаписі, який надав відповідач. І оскільки поліцейський автомобіль їхав за позивачем ввесь час з ввімкненими фарами по освітленій вулиці, то абсолютно ніяким чином державний номерний знак не міг бути не освітленим, що і видно на відеозапису. Також на доданому диску є відеозапис з місця розгляду справи, на якому позивач демонструє працівникам поліції те, що засоби освітлення номера справні, що вони самі і підтвердили словесно, але продовжували стверджувати, що коли вони їхали за позивачем, то вона не працювала, при тому, що на відеозаписі номер був чітко освітлений їхніми фарами та вуличним освітленням, а будь яких доказів того, що номер був не освітлений, чи підсвідка номера не працювала, працівники поліції так і не надали. Також на диску з доказами, які додав позивач до відповіді на відзив одне відео, для наглядної демонстрації, на яке він посилається, що при ввімкненому освітлені номера вдень, зовсім не можливо переконатися у тому, чи працює освітлення, так само, як і при випадках, коли позаду нього їде авто з ввімкненими фарами. Це пов?язано з тим, що на відміну від сучасних автомобілів в яких підсвітка номера у вигляді світлодіодної стрічки знизу номера або по бокам, і світить яскравим світлом, що їх можна бачити навіть вдень, на відміну від його автомобіля, які конструктивно сховані під кришкою багажника, з встановленими лампами накалювання жовтого кольору, які достатньо освітлюють номер вночі, але вони не достатньо потужні, щоб їх роботу було видно на відеореєстраторі, коли номер освітлюється фарами машини, що їде позаду. Враховуючі вищевикладене, позивач просить відзив представника позивача не брати до уваги суду при розгляді справи.

Відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Наразі, ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п. 1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 09.10.2024 інспектором страшим лейтенантом поліції взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області Тимошенком О.О. було винесено постанову серії ЕНА № 3232017 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 09.10.2024 о 20:58:00 в м. Запоріжжі по вул. В. Сергієнка, біля буд. 13 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого не був освітлений номерний знак у темну пору доби, чим порушив 2.9 «в» ПДР керування водієм транспортного засобу з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, перевернутим чи недосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до 2.9 «в» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, неосвітленим (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутим.

Представником відповідача разом з відзивом надано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського інспектора, який досліджено судом. Враховуючи застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, який здійснено відповідно до вимог закону і можливий для відтворення, вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі. З вказаного відеозапису послідовно вбачається, що інспекторами патрульної поліції був зупинений транспортний засіб Ford Escort з номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 Водію було повідомлено, що його зупинено у зв`язку з тим, що його ТЗ знаходиться у розшуку та у нього не справне підсвічування заднього номеру. Після цього поліцейські сіли в своє авто для перевірки знаходження зупиненого ТЗ в розшуку. На відеозаписі не зафіксовано перевірку освітлення номеру після зупинення ТЗ. Згодом, з`ясувавши, що ТЗ в розшуку не перебуває, водію було повідомлено, що ймовірно відбувся технічний збій. Після цього, поліцейськими було повідомлено водію, що ним порушено п. 2.9 «в» ПДР України, йому були повідомлені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Судом також досліджено відеозапис, доданий позивачем до відповіді на відзив та на який він посилається як на доказ того, що номерний знак освітлювався. Цей відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі. Із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач демонструє патрульним поліцейським працюючі лампи освітлення заднього номерного знаку на своєму ТЗ.

Відповідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з тим, ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

За правилами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністра-тивного позову.

За змістом ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1, 2ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, як на доказ правомірності прийнятого рішення відповідач покликався на відеофіксацію правопорушення технічними засобами. З дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Проте, зі вказаного відеозапису не можливо чітко визначити чи справні лампи підсвічування заднього номерного знаку НОМЕР_2 транспортного засобу Ford Escort, яким керував ОСОБА_1 , в момент його руху. При цьому в період руху ТЗ номерний знак є таким, буквено-числова комбінація якого чітко видно та її можливо визначити. Після зупинення ТЗ працівниками поліції будь-які заміри не проводились, дії, направлені на перевірку справності освітлення не здійснювались. Натомість на відеозаписі, наданому позивачем чітко видно, як позивач зі своєї ініціативи демонструє працівникам поліції працюючі лампи освітлення заднього номеру свого авто. Доказів на спростування цієї обставини відповідачем не надано.

Отже, у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП можливе лише у разі, якщо дане правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, встановлено, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА №3231017 від 09.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що за пред`явлення адміністративного позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією від 15.10.2024 (арк.1). Тому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись 242-244, 250 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3231017 від 09.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Г.Б. Калугіна