Справа № 480/5849/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Опімах Л.М.

19 листопада 2024 р. Справа № 480/5849/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Мамай Артура Сергійовича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 позивач Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (далі ГУ ДПС у Сумській області, контролюючий орган) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути до бюджету України з ФО-П ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку фізичних осіб загальною сумою 80 867.10 грн

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач всупереч вимогам п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) порушив строки сплати єдиного податку, у зв`язку з чим за ним утворилася вказана заборгованість.

Згідно з п.п. 59.1 ст. 59, п.п. 266 ПК України, платнику направлено поштовим відправленням податкову вимогу від 29.03.2023 № 0-1828, яка отримана відповідачем 17.04.2023, є дійсною, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому сума податкового зобов`язання є узгодженою.

Відповідач своїм правом на подання письмового відзиву не скористався.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено адміністративний позов ГУ ДПС у Сумській області.

Стягнуто з ФО-П ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 80 867.10 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що податкова заборгованість відповідачем станом на день розгляду справи не сплачена та складає 80 867.10 грн, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник відповідача ФО-П ОСОБА_1 адвокат Мамай А.С., в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ГУ ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Зазначає, що позивач не надсилав (не вручив) відповідачу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення, податкової вимоги.

Відповідач вказану вимогу не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, ГУ ДПС у Сумській області, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи таке прохання доводами, які по сутті аналогічні підставам звернення до суду, викладеними у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що як вбачається з витягу з ІКП ІТС «Податковий блок» (а.с. 7-8) ФО-П ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Сумській області було подано податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця :

№ за 2021, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 21 180.45 грн;

№ за липень 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 7 071.30 грн;

№ за серпень 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 24 075.36 грн;

№ за вересень 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 5 142.78 грн;

№ за жовтень 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 5 103.00 грн;

№ за листопад 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 5 043.05 грн;

№ за грудень 2022, розмір несплаченого податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб по даній декларації складає 13 251.16 грн.

Загальна сума податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями становить 80 867.10 грн.

29.03.2023 ГУ ДПС у Сумській області була сформована податкова вимога № 0-1828 (а.с. 9).

У відповідності до ст. 59 ПК України, податковим органом до відповідача направлялася податкова вимога № 0-1828, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) та отримана відповідачем : 17.04.2023 (а.с. 10).

Заборгованість відповідачем не сплачена, що підтверджується розрахунком суми податкового боргу (а.с.6), витягом з інтегрованої картки платника (а.с.7-8), і складає 80 867.10 грн.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України дана податкова вимога вважається врученою платнику податків.

Докази оскарження зазначеної вимоги в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 16.1.4 ПК України до обов`язків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (крім податкового періоду для податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до ст. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 95.2. ст. 95 ПК України (в редакції, станом на момент винесення податкової вимоги) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з несплатою відповідачем в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем, з урахуванням положень ст. 59 ПК України відповідачу на його податкову адресу ( АДРЕСА_1 ) була направлена податкова вимога від 29.03.2023 № 0-1828 (а.с. 9), яка була отримана відповідачем 17.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 10).

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що позивач не надсилав (не вручав) відповідачу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення -рішення, податкову вимогу. Відповідач вказану вимогу не отримував.

Вказане твердження представника відповідача є помилковим та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи міститься копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого податкову вимогу від 29.03.2023 № 0-1828 відповідач отримав 17.04.2023.

Доказів адміністративного або судового оскарження вказаної вимоги відповідачем не надано, а судом апеляційної інстанції, з Єдиного державного реєстру судових рішень та Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», не встановлено.

Не сплачені платником податків, у встановлений ПК України строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

За приписами підпункту 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.

Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на органи державної фіскальної служби (підпункт 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України).

Крім того, підпунктом 19-1.1.34 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини закріплено також в підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

На виконання вимог п. 95.1 та 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Враховуючи, що наявність у відповідача несплаченого податкового боргу у розмірі 183 901.60 грн не спростовано апелянтом та підтверджується копією відповідної інтегрованої картки платника податку, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з вказаної у позові суми.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Також колегія суддів зазначає, що згідно практики Верховного Суду предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, зокрема: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення податкового боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати (несплати) податкового боргу в добровільному порядку; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в порядку, встановлених ПК України (зокрема, постанови Верховного Суду від 19.02.2019 по справі № 807/495/17, від 03.02.2022 по справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 по справі № 826/9711/17, від 25.08.2023 по справі № 160/12146/19, від 12.09.2024 у справі № 240/41812/21).

Також колегія суддів зауважує, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі № 818/1117/16, від 26.02.2024 у справі № 810/1625/17, від 12.06.2024 у справі № 480/416/20.

В межах спірних у цій справі правовідносин, колегія суддів робить висновок, що дотримання контролюючим органом вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом: 1) наявність у відповідача податкового боргу, який не сплачений у добровільному порядку; 2) виконання контролюючим органом обов`язку щодо направлення (вручення) податкової вимоги; 3) після направлення податкової вимоги сплинуло 60 днів; 4) до моменту звернення до суду з позовом податкова вимога була чинною (у судовому порядку не скасована); 5) існування податкового боргу з моменту направлення податкової вимоги не припинялось.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Сумській області.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Мамай Артура Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 червня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова