Справа № 420/16127/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
Вважаю за необхідне висловити незгоду з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, у зв`язку з чим, в порядку ст. 34 КАС України, викладаю свою окрему думку.
Спірним у даній справі є питання щодо того, який показник має бути врахований при обчисленні суми довічного грошового утримання судді: "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2022 року в розмірі 2102 гривень" або "прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривень" та відповідні показники на 2023 рік.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Враховуючи , що рішення ЄСПЛ є джерелом права, вважаю, що із змісту цього рішення чітко зрозуміло, що демократично обраний парламент зберігає право змінювати встановлені розміри виплат на певний період часу, що він і зробив, приймаючи Закони України Про Державний бюджет на 2022-2023 рік.
Разом з тим, на спростування висновків суду першої інстанції та апеляційної інстанції про помилковість застосування пенсійним органом положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" вважаю за необхідне зазначити таке.
Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі Порядок № 3-1).
Так, зокрема, ключовою умовою для перерахунку щомісячного грошового утримання судді є повідомлення Пенсійного Фонду України - Державною судовою адміністрацією (щодо місцевих та апеляційних судів) про наявність підстав для такого перерахунку ( абз. 2 п.1 розд. ІV Порядку № 3-1 ).
Вказане вище повідомлення про підстави перерахунку, Державною судовою адміністрацією пенсійного органу відсутнє, отже не дотримана умова для подальшої реалізації прав на перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Згідно з абз. 2 п. 4 розд. ІV Порядку №3-1 відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
Зокрема, Порядком №3-1 передбачена можливість звернення до пенсійного органу задля уяснення того, який показник має бути врахований при обчисленні суми довічного грошового утримання судді: "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2022 року в розмірі 2102 гривень" або "прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривень" та відповідні показники на 2023 рік.
Проте, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області не зверталися до пенсійного органу із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду.
Таким чином, довідки №12-23/73/2024 та №12-23/74/2024 є недостатньою для реалізація права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Апеляційний суд вказує, що показник має бути врахований при обчисленні суми довічного грошового утримання судді визначений рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №420/4497/24, на підставі якого Херсонський апеляційний суд видав зазначені довідки для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що правомірність видачі означених довідок встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі № 420/4497/24, яке належить обов`язковому виконанню відповідно до ст. 370 КАС України.
Однак, відповідно ч. 2 ст. 50 КАС України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.
Так, у справі №420/4497/24 вирішувалось питання оформлення та видачі довідок №12-23/73/2024 та №12-23/74/2024, які спрямовані на реалізацію права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці здійснює виключно Пенсійний Фонд України та його територіальні управління.
Відтак, вирішення в судовому рішенні питання про взаємні обов`язки суб?єктів владних повноважень є підставою для залучення їх в якості третіх осіб.
В іншому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд.
Звертаю також увагу, що зі змісту рішень суду першої та апеляційної інстанції не зрозуміло у чому полягає протиправність дій(рішень) відповідача, оскільки останній під час розгляду питання, пов`язаного з реалізацією особою свого права, зокрема, права на певний розмір щомісячного грошового утримання, зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин між особою та державою, в особі її уповноважених органів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі № 700/668/16-а.
Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що до виключної компетенції Верховної Ради України належить: прийняття законів про визнання такими, що втратили чинність інших законів; внесення змін до чинних законів; прийняття законів про визначення порядку та строків набрання чинності законів.
Таким чином, застосування у спірних правовідносинах саме показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб відноситься до виключної компетенції Верховної Ради України.
Варто також зауважити, що згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України. (див. постанову Верховного Суду від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18).
Тож, враховуючи що стаття 95 Конституції України містить імперативну норму щодо видатків і встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків, вважаю за необхідне зазначити, що задоволення позову та зобов`язання пенсійного органу нарахувати суддівську винагороду з урахуванням іншого показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на законодавчому рівні на певний бюджетний рік не застосовується до щомісячного грошового утримання судді у відставці призведе до порушення статті 75 Конституції України.
І наостанок, варто враховувати економічну спроможність держави здійснювати виплати, незважаючи на те, який характер вони носять. Суд не врахував той факт, що Україна, з огляду на Указ Президента України 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану з подальшою його пролонгацією, перебуває в екстремальних умовах функціонування, спричинених збройною агресією РФ, територіальними, людськими та економічними втратами, значними витратами Державного бюджету України, пов`язаними з необхідністю забезпечувати обороноздатність країни та захищати її суверенітет.
Конституційний Суд України з цього приводу чітко зазначив, що в умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України (див. абзац 2 п.п. 5.2 п.5 мотивувальної частини рішення від 12.10.2022 № 7 р(ІІ)2022).
Іншими словами, в межах періоду воєнного стану та у зв`язку з досягненням інших суспільних цілей розсуд держави є істотно ширшим.
При цьому, Конституційний суд України у рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 вирішуючи питання щодо обмеження суддівської винагороди зазначив, що обмеження відповідних виплат є допустимим за умов воєнного або надзвичайного стану.
Як підсумок, вказана спірна ситуація жодним чином не впливає на права позивачки у розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції, не є обмеженням суддівської незалежності з огляду на еквівалентність розміру щомісячного грошового утримання та середньою заробітною платнею по Україні, а тому, в умовах воєнного стану, відповідне щомісячне грошове утримання позивачці здійснені у відповідності з чинним законодавством.
Суддя О.І. Шляхтицький