Справа № 120/3057/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3057/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

20 листопада 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Кузьмишина В.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити ді,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати бездіяльність відповідача, Міністерства оборони України, яка виявляється у призначенні їй лише 1/2 частки (а не всієї її частини) одноразової грошової допомоги 15000000 гри., протиправною;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 всю частку одноразової грошової допомоги 15 000 000 гри. у зв`язку із загибеллю внаслідок захисту Батьківщини під час дії воєнного стану її сина - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй протиправно призначено лише половину передбаченої Постановою №168 одноразової грошової допомоги, адже вважає, що її колишній чоловік, подавши заяву від 22.02.2023, добровільно позбавив себе права на отримання своєї частки відповідної винагороди. Одночасно, стороною позивача наголошено на тому, що чинним законодавством не передбачено права особи на скасування власної відмови від отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 7 500 00 грн.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_3 (військовослужбовець) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зоні військових дій, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.02.2023 та лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 13.02.2023.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації, до кола осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , належать мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 та донька військовослужбовця - ОСОБА_4 .

Після загибелі ОСОБА_3 позивач - ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на підставі ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та відповідно до вимог Постанови №168 у 2023 році через ІНФОРМАЦІЯ_3 подала відповідачу документи для отримання одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, донька загиблого - ОСОБА_4 та батько загиблого ОСОБА_2 подали нотаріально посвідчені заяви від 20.02.2023 та від 22.02.2023 про відмову від отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому 17.01.2024 ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про відмову від попередньо поданої заяви від 22.02.2023.

10.10.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_5 до Департаменту соціального забезпечення Міноборони надійшли документи для розгляду питання щодо призначення членам сім`ї загиблого військовослужбовців ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, які містили заяву матері ( ОСОБА_1 ) про призначення одноразової грошової допомоги та нотаріально засвідчену заяву батька ( ОСОБА_2 ) про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, датовану 22.02.2023.

21.01.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_5 до Департаменту надійшли документи, які містили заяву ОСОБА_2 про призначення йому одноразової грошової допомоги за загиблого сина, військовослужбовця ОСОБА_3 та нотаріально засвідчену заяву від 17.01.2024 про скасування заяви про відмову від отримання одноразової грошової допомоги від 22.02.2023.

В подальшому, 09.02.2024 Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 25/168, про призначення одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн, в сумі 7 500 000 грн.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо невиплати повної суми призначеної грошової допомоги, в розмірі по 15000000,00 грн., позивач звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право на відкликання поданої заяви гарантовано законодавством України і може бути здійснене до моменту прийняття рішення за цією заявою.

З урахуванням того, що донька загиблого військовослужбовця відмовилась від отримання власної частки одноразової грошової допомоги, така з урахуванням положень пункту 2 постанови № 168 розподілена рівними частками між іншими двома членами сім`ї загиблого військовослужбовця.

Оскільки ОСОБА_2 , заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги відкликав, а встановлений пунктом 2 Постанови № 168 трирічний строк на реалізацію права на отримання відповідного виду допомоги не сплив, суд дійшов до переконання щодо правомірності прийнятого комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум рішення від 09.02.2024, оформленого протоколом № 25/168, про призначення одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 саме в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн, тобто в сумі 7 500 000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що жодної бездіяльності Міністерством оборони України щодо не виплати повної суми призначено допомоги допущено не було, адже така допомога була виплачена з урахуванням положень пункту 2 постанови №168 та розподілена рівними частками між членами сім`ї загиблого військовослужбовця, які не висловили відмови від її отримання.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржила його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що чинним законодавством України не передбачено можливості відкликання та скасування раніше поданої заяви, яка в даному випадку є одностороннім правочином.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав на правильність рішення суду першої інстанції та просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, тут і надалі в редакції від 23.12.2022 чинній на момент призначення позивачу допомоги) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).

Тобто, на Державу покладається конституційний обов`язок посиленого соціального захисту військовослужбовців і членів їхніх сімей.

Статтею 1-1 Закону № 2011-XII визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

За змістом підпункту 2 пункту 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які загинули.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частинами 1, 6, 9 статті 16-3 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, в редакції від 21.01.2023, чинній на момент призначення позивачу допомоги).

Відповідно до положень пункту 2 постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Отже, постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану. Водночас постанова № 168 не визначає порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів визначають Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджені наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 (далі - Порядок і умови № 45).

Відповідно до п.1.2 Порядку і умов № 45 ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).

Згідно п.1.3, 1.4 Порядку і умов № 45 сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат" або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами (п. 1.5 Порядку і умов № 45).

Відповідно до п.1.7 Порядку і умов № 45 ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

Згідно з пунктом 4.1, 4.2 Порядку і умов № 45 члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням.

Відповідно до п. 4.3 Порядку і умов № 45 обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що Порядком і умовами № 45 визначено, що сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови № 168 виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, право на яку реалізується шляхом подання кожним, хто має право на її отримання, відповідної заяви.

Також колегія суддів звертає увагу на, те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер та спрямована на матеріальну підтримку, наскільки це можливо, всіх членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 (батько померлого ОСОБА_3 ) первинно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою від 22.03.2023 про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою № 168.

Проте, 17.01.2024 ОСОБА_3 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально посвідченою заявою про відмову від попередньо поданої заяви від 22.02.2023.

Позивач вважає, що їй протиправно призначено лише половину передбаченої Постановою №168 одноразової грошової допомоги, адже вважає, що її колишній чоловік, подавши заяву від 22.02.2023, добровільно позбавив себе права на отримання своєї частки відповідної допомоги. Одночасно, стороною позивача наголошено на тому, що чинним законодавством не передбачено права особи на скасування власної відмови від отримання одноразової грошової допомоги

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що позивач не має права на отримання такої виплати, так як відмовився від неї, про що надав нотаріально посвідчену заяву, оскільки пунктом 1.5 Порядку і умов № 45 визначено, що у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат" або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, вказаним пунктом передбачено, що особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Разом з тим, чинним законодавством не обмежено право особи, яка має право на одноразову грошову допомогу та відмовилась від її отримання, в подальшому відкликати таку відмову, в порядку, визначеному Законом України "Про нотаріат", протягом строку, встановленого для реалізації такого права з дня його виникнення.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги відкликав та звернувся в межах встановленого пунктом 2 Постанови № 168 трирічного строку на реалізацію права на отримання допомоги з відповідною заявою, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо правомірності прийнятого комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум рішення від 09.02.2024, оформленого протоколом № 25/168, про призначення одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 саме в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн, тобто в сумі 7 500 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Кузьмишин В.М. Залімський І. Г.