Справа № 604/1395/24
Суддя: Сидорак Г. Б.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/1395/24
Провадження № 2-а/604/21/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Драус О.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №51177 від 19 вересня 2024 року, згідно якої позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження у справі. Також, адвокат просить поновити строк на оскарження постанови. Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №51177 від 19 вересня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень. Однак, з цією постановою позивач не погоджується. Зазначає, що 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_2 відділу РТКЦ із заявою про надання йому відстрочки на підставі ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію». Під час приймання заяви, працівниками ТЦК було виявлено, що згідно із розпорядженням №480 від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 було направлено повістку для явки у ТЦК на 31 липня 2024 року, для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду, проте ОСОБА_1 за викликом не прибув. 10 вересня 2024 року 5 відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано звернення до ВП №5 щодо доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 210 КУпАП. Разом із цим, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив працівників ТЦК, що повістки про виклик не отримував, хоча весь час проживає за однією адресою. Працівники пошти повістки на адресу його місця проживання не доставляли та не повідомляли , що потрібно з`явитися до поштового відділення для отримання такої повістки. Про необхідність з`явитися до відділу ТЦК для уточнення даних його не повідомляв ані староста села, ані самі працівники ТЦК, з якими він періодично спілкується, оскільки є волонтером. Крім того, працівники ТЦК повідомили ОСОБА_1 , що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно нього буде здійснюватися 20 вересня 2024 року у Тернопільському РТКЦ. Однак, 19 вересня 2024 року до нього зателефонували знову та повідомили, що справа стосовно нього вже розглянута та йому слід з`явитися до відділу ТЦК для того, щоб отримати копію постанови. Із самої постанови вбачається, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав та щиро розкаюється, однак така інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 під час розгляду справи присутній не був, а тому був позбавлений можливості надати будь-які пояснення. За вказаних обставин вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 винесена із порушенням чинного законодавства, а тому її слід скасувати.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Зазначає, що 26 липня 2024 року ОСОБА_1 було виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 31 липня 2024 року 09 год 00 хв, однак у зв`язку із неотриманням повістки вона була повернута відділенням «Укрпошти» через закінчення терміну зберігання. Вважає, що постанова №51177 від 19 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є правомірною та прийнятою згідно із нормами чинного законодавства.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Драус О.О., в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не прибув, про дату та час його проведення був належним чином повідомлений.

Зважаючи на встановлені законом строки розгляду справи, враховуючи вимоги ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи провести без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак,у зв`язкуз неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, м`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомостіп ро особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (занаявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 2 ст. 283 КУпАП).

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та при уточненні військово-облікових даних виявилось, що згідно з розпорядженням №480 від 26 липня 2024 року йому було надіслано повістку засобами поштового зв`язку по адресі, яку вказав ОСОБА_1 коли уточняв свої військово-облікові дані, для явки на 31 липня 2024 року о 09 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду. У встановлений день та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується виписаною ОСОБА_1 повісткою та довідкою про причини повернення повідомлення з «Укрпошти» (за закінченням терміну зберігання) та не повідомив жодних поважних причин про неявку, не надав підтверджуючих документів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1 та ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги п. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резерістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року). Дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Указом Президента України N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частина третя ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, вчинене в особливий період, є факт неявки позивача до ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Відповідно до п. 28 згаданого вище Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 цього Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з пп. 2) п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

У ході судового розгляду встановлено, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 була направлена 26 липня 2024 року, однак вона повернулася до відправника без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що вбачається з долученої відповідачем копії конверта з відміткою у Довідці про причини повернення від Укрошти Ф.20. Інших відміток у поштовому повідомленні не міститься.

Із вказаного слідує, що ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, оскільки не був належним чином повідомлений про необхідність такої явки. При цьому, в подальшому, а саме 17 вересня 2024 року, прибув для уточнення військово-облікових даних із власної ініціативи.

Згідно з частиною 1 статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, у ній зазначаються дата і місце розгляду справи.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду вказала, що сам факт надіслання особам, які притягаються до адміністративної відповідальності, повісток про розгляд справ про адміністративні правопорушення не є безспірним доказом вручення повісток таким особам. Відповідну позицію висловлено в постанові від 2 вересня 2021 року у справі № 800/23/17 (800/182/16).

Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Не надання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил військового обліку, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №51177 від 19 вересня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 );

Суддя Г.Б. Сидорак