Справа № 442/8013/24
Суддя: Медведик Л. О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/8013/24
Провадження №2-а/442/104/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Далявської Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дмитріва А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

18.09.2024 р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення б/н по факту неявки без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних. 18.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 розглянуто вказаний протокол та винесено постанову б/н від 18.09.2024р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, та постановлено накласти штраф у сумі 17000 грн. Вважає таку постанову незаконною та просить її скасувати.

В судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги, вказавши що врахував практику суддів України. Зазначив, що зареєстрований в м. Стебнику з дружиною та двома дітьми; очікують третю. Батьки в Полтаві, батьки дружини ходять на роботу. Півтори роки тому, він за рішенням суду став опікуном своєї бабусі та переїхав проживати до неї в АДРЕСА_1 . Держава в реєстрах має його дані. У відведений для уточнення даних період з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року та після цього до 18.09.2024 року не мав можливості залишити бабусю в якої деменція і яка наодинці може наробити біди. Родичів залучити не мав кого, найняти стороннюю особу не мав фінансової можливості. А коли зміг позичити гроші та йому повернули борги, - тоді й з`явився в ТЦК.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 пітримав, зазначне у відзиві. Додав, що позивачем не виконано його обов`язок встановлений законом. Оновленню, згідно Закону України «Про єдиний державний реєстр призовників…», підлягають близько 34 позицій особистих даних. Причому позивач мав можливість виконати свій обов`язок трьома різними способами, в тому числі й не виходячи з дому: 1) з`явившись до ТЦК, 2) через відділ ЦНАПу та 3) через мобільний додаток Резерв +.

Ствердив, що частина цих даних в ТЦК є, але людина моглаїх змінити. Тому повинна була вдатися до активних дій.

Заслухавши позицію позивача та представника відповідача, оглянувши матеріали справи суд встановив, що відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024 року громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Відтак частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з відповідними змінами, визначено способи, якими громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані уточнити протягом встановленого шестидесятиденного строку свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Аналогічна правова норма визначена і у частині 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Вказаних вимог позивач не дотримався.

Окрім того, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

На підтвердження передбачених законом причин неприбуття позивачем не надано належних доказів.

Отже, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

За таких обставин, суд вважає, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а підстав для її скасування не вбачається. В свою чергу, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Частинами першою - третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

У справі, яка розглядається, встановлено, що під час дії особливого періоду позивач не уточнив свої облікові та інші дані у відведений термін з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року та після цього до 18.09.2024 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

По причині викладеного відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення та ухвалена постанова про накладання адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного оспорювана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, стягнення накладено в мінімальному розмірі санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

Також причини, на які покликається позивач, не можна вважати поважними, оскільки такі є відсутніми в переліку поважних причин.

Примітка до статті 210 КУпАП, яка передбачає, що положення статей 210, 210і цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не може бути застосовано в даному випадку, оскільки закон зобов`язував саме Позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, зокрема про своє вибуття з місця реєстрації у Стебнику до місця фактичного проживання в с. Брониці.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, були перевірені та проаналізовані судом, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на особу, яка звернулася із позовом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 2,9,94,139,160-163, 246 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови б/н у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 18 вересня 2024 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Медведик Л.О.