Справа № 520/24193/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 р. Справа № 520/24193/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 (головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В.) по справі № 520/24193/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати окремі положення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №49 від 30.05.2024 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та в частині визначення суми середньомісячного заробітку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок призначеного судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 30 травня 2024 року в розмірі 204 390,00 грн середньомісячного заробітку та в розмірі 84% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, у повній сукупності: строкову службу у збройних силах СРСР, яка тривала з 28.10.1981 року по 15.12.1983 рік (2 роки 1 місяць 17 днів) (стор.5); половину строку навчання в Харківському юридичному інституті, яке тривало з 01.09.1984 по 30.06.1988 (1 рік 11 місяців) (стор.6); стаж роботи, що надає право для призначення на посаду судді (2 роки) (стор.14,46); стаж роботи на посаді судді з 21.02.1993 року по 21.05.2024 рік (31 рік 2 місяці 12 днів), що в загальному становить 37 років 2 місяці 29 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим щомісячним довічним утриманням судді в розмірі 70% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 84% суддівської винагороди судді за період з 30.05.2024 року по день здійснення перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №49 від 30.05.2024 року про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та в частині визначення суми середньомісячного заробітку.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Харківській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дати призначення 23.05.2024, із розрахунку 84% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/345 від 15.07.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 37 років 2 місяці 29 днів (період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 17 днів; половина строку навчання за денною формою - 1 рік 11 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки; час роботи на посаді судді - 31 рік 2 місяці 12 днів), з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покладедення судом обов`язку зарахувати до суддівського стажу позивача період проходження строкової військової служби в армії, половини строку навчання за денною формою та стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді є необґрунтованим, оскільки ст. 137 Закону № 1402-VІІІ , в редакції, що діяв на час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, зарахування таких періодів не передбачено.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Фрунзенського районного суду міста Харкова та отримує щомісячне грошове утримання відповідно до ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яке виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

З 25.02.1993 по 07.05.2024 позивач працював на посаді судді Фрунзенського районного суду м. Харкова, з якої звільнений у відставку рішенням Вищої ради правосудця №1364/0/15-24 від 07.05.2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Фрунзенського районного суду міста Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку» .

Як вбачається з копії рішення Вищої ради правосуддя №1364/0/15-24 від 07.05.2024 року, загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 37 років 2 місяці 29 днів, з яких: 31 рік 2 місяці 12 днів - робота на посаді судді; 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначалася законом та надала право для призначення на посаду судді; 1 рік 11 місяців половина строку навчання за денною формою; 2 роки 1 місяць 17 днів період проходження строкової військової служби.

Наказом Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10.05.2024 року № 02/06-47 позивача відраховано зі штату суду 21.05.2024 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

15.07.2024 року Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Харківській області видано позивачу довідку № 04-49/345 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої: посадовий оклад 113 550 грн.; доплата за вислугу років (70%) 79 485 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) 11 355 грн.; суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання складає 204 390,00 грн. щомісячно.

22.07.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та надав необхідний пакет документів, зокрема, довідку Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-49/345 від 15.07.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій розмір суддівської винагороди визначений у сумі 204 390,00 грн. щомісячно.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №49 від 30.05.2024 року позивачу визначено пенсію у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у розмірі 99 319,50 грн., виходячи з наявного у позивача стажу судді 30 років 1 місяць.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у 84% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/345 від 15.07.2024 , оскільки має стаж, що дає право на відставку 37 років 2 місяці 29 днів.

Суд виходив з того, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до стажу, що дає право на відставку судді період проходження позивачем строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 17 днів; половину строку навчання за денною формою - 1 рік 11 місяців та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час перебування ОСОБА_1 на посаді судді Фрунзенського районного суду міста Харкова питання визначення стажу, який давав судді право на відставку, регулювалося ч.4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (чинного з 10.02.1993 року) (далі - Закон №2862-XII) та Указом Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Відповідно до абз.2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Судом встановлено, що позивач з 28.10.1981 до 15.12.1983 проходив строкову військову службу, з 01.09.1984 до 30.06.1988 навчався за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, стаж роботи на посаді судді становить 31 рік 2 місяці 12 днів, що підтверджується копіями трудової книжки, диплома, військового квитка.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді. Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

На час призначення ОСОБА_1 , на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом №2862-XII. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №2862-ХП право на зайняття посади судді районного (Міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку: періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 17 днів; половини строку навчання за денною формою - 1 рік 11 місяців; стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом а надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки; час роботи на посаді судді - 31 рік 2 місяці 12 днів.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Отже, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Вища рада правосуддя у рішенні № 1364/0/15-24 від 07.05.2024 року прийшла до висновку про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково: періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 17 днів; половини строку навчання за денною формою - 1 рік 11 місяців; стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом а надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки, а також загального стажу роботи судді, який дає позивачу право на відставку 37 років 2 місяці 29 днів.

Проте, відповідач безпідставно не взяв до уваги визначений Вищою радою правосуддя у рішенні № 1364/0/15-24 від 07.05.2024 стаж судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання, а також припустився помилки щодо правозастосування вищенаведених норм права, що призвело до порушення прав позивача.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку періоду строкової служби, половини строку навчання за денною формою, та стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення судді на посаду призвело до невірного визначення позивачу стажу роботи судді та відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, що порушило його права на отримання його в належному розмірі.

Доводи апелянта про те, що до стажу роботи судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання має враховуватися тільки стаж роботи суддею колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суперечить положенням ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII , абз. 4 п. 34 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 по справі № 520/24193/24 - в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова