Справа № 420/34855/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, змінивши предмет позову, просить суд скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративногосподарської діяльності) від 03.02.2023 року №177 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності згідно пункту 1 та пункту 5 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних осіб, за шкоду завдану державі» (пункт 2 Наказу 177) та стягнення з капітана ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частина НОМЕР_1 , матеріальної шкоди за пошкодження двигуна автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 (пункт 4 Наказу 177); скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.03.2023 року №349 в частині стягнення з ОСОБА_1 суми збитків завданої державі у розмірі 82 тисячі 110 гривень 00 коп.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 неправомірно утримане грошове забезпечення у розмірі 82 110,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що актом службового розслідування встановлено, що 25.11.2022 року, позивач не знаходився за кермом автомобіля. Керування автомобілем здійснював солдат ОСОБА_2 , а тому саме він несе відповідальність за використання автомобіля в стані, непридатному для експлуатації та за його пошкодження під час такого використання. Для встановлення об`єктивних обставин, що мають значення для вирішення справи, причинно-наслідкового зв`язку та ступеня вини позивача потрібно було провести відповідну експертизу, на вирішення якої поставити питання про характер та ступінь пошкоджень і їх вплив на технічну справність автомобіля та можливість виконання бойових завдань. Як вбачається із матеріалів службового розслідування, всі обставини, на яких ґрунтується обвинувачення позивача у завданні державі матеріальних збитків, отримані внаслідок дачі показань особами, які, окрім солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 , жодного відношення до управління автомобілем не мають, а лише бачили як позивач знаходився за його кермом, без зазначення того чи здійснював позивач рух на транспортному засобі чи ні. Також при проведенні службового розслідування не врахована інформація, що автомобіль був на ремонті в м. Миколаїв. Крім того позивача ніяким чином не долучили до розслідування, а саме розслідування проведено без його участі. Позивач володіє достовірною інформацією, що автомобіль був пошкоджений в ДТП, де був пошкоджений двигун і рама автомобіля (водієм на той час був солдат ОСОБА_3 ). Отже, результати проведення службового розслідування не відображають об`єктивних обставин та порушують права та інтереси позивача. В акті не вказано який із покладених обов`язків не виконав позивач, що стало підставою для проведення службового розслідування. Актом встановлено, що до службових обов`язків начальника медичної служби входить усунення технічних пошкоджень автомобіля та його двигуна, що є помилковим та хибним твердженням. Крім того, як вбачається із матеріалів службового розслідування, солдати про начебто поломку автомобіля було відомо протягом 24.11.2022 року та 25.11.2022 року, проте рапорт про неможливість використання автомобіля, відносно поломки якого проводилось службове розслідування складений аж 15.12.2022 року, тобто через 20 днів після того, коли стало відомо про несправність транспортного засобу. Матеріалами службового розслідування не встановлено де протягом вказаних 20 днів перебував автомобіль та чи використовували його інші особи. При цьому, службове розслідування відносно позивача розпочато 15.12.2022 року, закінчено 03.02.2023 року. Наказу про продовження строку проведення службового розслідування самі матеріали службового розслідування не містять, що свідчить про незаконність його проведення поза строками, встановленими ч.ч. 3.4 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Більш того, наказ, яким позивача притягнуто до відповідальності не доводився до останнього під підпис. Отже, під час проведення службового розслідування були порушені строки його проведення, порядок доведення наказу про притягнення до відповідальності позивачу до відома, а також порушені строки накладення дисциплінарного стягнення.

Від представника відповідача Військової частини НОМЕР_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та викладає обставини, встановлені комісією під час проведення дисциплінарного провадження. Крім того, представник відповідача зазначив, що службове розслідування було проведене у відповідності до Порядку № 608, з дотриманням вимог положень ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Представником третьої особи Міністерства оборони України до суду надано пояснення, в яких представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що відповідач діяв в межах чинного законодавства і протиправних дій з боку відповідача стосовно позивача допущено не було.

Представником позивача до суду надано пояснення, в яких викладені доводи, зазначені в позовній заяві.

Ухвалою суду від 01 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01 березня 2024 року прийнято ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року призначено судові засідання в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою власних технічних засобів учасників справи в підсистемі відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 інформацію та належним чином завірені копії документів щодо суми фактичного утриманого грошового забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 349 від 14.03.2023 року, та зупинено провадження по справі № 420/34855/23 для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву про заміну предмета позову.

Ухвалою суду від 24 липня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 року № 301 капітана медичної служби військової служби за контрактом ОСОБА_1 , з 29.10.2022 року зараховано до списків особового складу частини, та на всі види забезпечення, продовольче забезпечення з 30.10.2022 року і вважати таким, що з 29.10.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до тимчасового виконання службових обов`язків за не вакантною посадою начальника медичної служби начальника медичного пункту (а.с. 105 т. 1).

15 грудня 2022 року т.в.о. начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 подано на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому повідомлено про те, що технічний стан санітарного автомобіля медичної служби БОГДАН-2251 номерний знак НОМЕР_2 не дозволяє його використовувати для виконання бойових завдань медичної евакуації, та запропоновано провести службове розслідування та технічний огляд автомобіля (а.с. 11, 86 т. 1).

15 грудня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 1125, яким на підставі рапорту т.в.о. начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 по факту виведення з ладу санітарного автомобіля медичної служби БОГДАН-2251 номерний знак НОМЕР_2 , з метою уточнення причин та умов, призначено проведення службового розслідування (а.с. 11 з.б., 87 т. 1).

03 лютого 2023 року за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2022 року № 1125, складено та затверджено акт службового розслідування (а.с. 12-15, 88-95 т. 1).

03 лютого 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 177, п. 2 якого капітана ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , за неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Статутами Збройних Сил України, порадниками, інструкціями, та нехтування ними в результаті чого було пошкоджено двигун в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , притягнуто до матеріальної відповідальності згідно п. 1 та п. 5 ст. 3 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»; п. 3 автомобіль Богдан-2251, військовий номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 направлено у відповідну установу для визначення матеріальної шкоди завданої державі, а саме визначити шкоду пошкодженого двигуна вказаного транспортного засобу; п. 4 після встановлення суми збитків завданої державі стягнути з капітана ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , матеріальну шкоду за пошкодження двигуна автомобіля марки Богдан-2251, військовий номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 (а.с. 28, 120, 124-125 т. 1).

14 березня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 349, яким внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.02.2023 року № 177, пункту 4 та викладено в такій редакції наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.02.2023 року № 177: «помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику служби фінансово-економічної служби, відповідно до рахунку на оплату № 51 від 09.03.2023 р. суми збитків завданої Державі 82 тисячі 110 гривень 00 коп. щомісячно утримувати з капітана ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , у розмірі 20 % від місячного грошового забезпечення» (а.с. 29, 123 т. 1).

17 квітня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 109, яким капітана медичної служби військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 12.04.2023 року № 159 у відставку, з 17.04.2023 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 127 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.199 року № 548-XIV.

Згідно 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 26, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Згідно ст. 85, 86, 87 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Пунктами 1, 3 розділом ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри. Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до п. 1, 3, 5, 6, 8, 9, 13 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Згідно розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Розділом V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту. Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління. Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту службового розслідування, складеного на виконання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 1125 від 15.12.2022 року, під час проведення розслідування встановлено, що 24.11.2022 року під час руху на автомобілі Богдан-2251 номерний знак НОМЕР_2 водієм якого був капітан ОСОБА_1 , який на той час виконував обов`язки начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , біля АДРЕСА_1 , на панелі управління автомобілем загорівся чек автомобіля, що свідчило про те, що охолоджувальна рідина в охолоджувальній системі закипіла. Згідно пояснень отриманих від солдата ОСОБА_2 , встановлено, що 24.11.2022 року приблизно о 10.00 год. він на автомобілі марки Богдан-2251 номерний знак НОМЕР_2 разом з капітаном ОСОБА_1 , виїхали з м. Березнегувате Миколаївської області до м. Берислав Херсонської області для того, щоб забрати хворого військовослужбовця. Перед виїздом автомобіль не оглядався капітаном ОСОБА_1 . За кермом автомобіля знаходився капітан ОСОБА_1 . Після того, як вони забрали хворого під час руху на вказаному автомобілі у зворотній бік, проїжджаючи біля населеного пункту Давидів Брід Херсонської області на панелі управління автомобілем загорівся чек автомобіля та автомобіль закипів. Після того, як капітан ОСОБА_1 заглушив двигун та вийшов з автомобіля і залив в охолоджувальну систему півтора літра води, так як більше не було, після чого температура двигуна нібито стала в нормі, і вони продовжили рух. По приїзду на місце дислокації капітан ОСОБА_1 наказав солдату ОСОБА_2 терміново залити води в охолоджувальну систему. На що солдат ОСОБА_2 долив в охолоджувальну систему біля трьох літрів води. Після чого до 25.11.2022 року, до переміщення частини на автомобілі ніхто не їздив. 25.11.2022 року біля 04.30 год. під час переміщення військової частини НОМЕР_1 до Донецької області, до іншого тимчасового місця дислокації капітан ОСОБА_1 наказав солдату ОСОБА_2 , щоб він сідав за кермо автомобіля Богдан-2251 номерний знак НОМЕР_2 , та своїм ходом вирушили в напрямок Донецької області, разом з капітаном ОСОБА_1 . Проїжджаючи через м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, він почув стук в двигуні автомобіля та на панелі управління автомобілем знову загорівся чек автомобіля на що солдат ОСОБА_2 заглушив двигун. Після чого автомобіль було відбуксировано на СТО де було встановлено, що на автомобілі є якісь проблеми з двигуном. Після чого між капітаном ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 почалась сварка в якій капітан ОСОБА_1 почав винуватити солдата ОСОБА_2 в тому що він винуватий, що двигун зазнав поломки, на що солдат ОСОБА_2 сказав що це не він винуватий, так як 24.11.2022, коли закипів двигун перший раз коли за кермом був капітан ОСОБА_1 потрібно було подивитись яка проблема в тому що двигун закипів, на що капітан ОСОБА_1 проігнорував це рішення. Згідно пояснень, отриманих від старшого солдата ОСОБА_3 , водія-санітара 2 відділення медичного пункту, встановлено, що в листопаді місяці точної дати він не пам`ятає до нього підійшов капітан ОСОБА_1 , який на той час був т.в.о. начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , та сказав, що йому потрібно на чомусь їздити та забрав у нього автомобіль марки Богдан-2251 номерний знак НОМЕР_2 за яким старший солдат ОСОБА_3 закріплений, та сказав йому, що на автомобілі марки Богдан-2251 номерний знак НОМЕР_2 буде їздити солдат ОСОБА_2 .. 24.11.2022 року старшому солдату ОСОБА_3 на мобільний телефон подзвонив солдат ОСОБА_2 , який сказав що сьогодні під час руху на автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 закипів двигун під час руху з м. Берислав Херсонської області, коли вони їхали за хворим військовим. Через деякий час старший солдат ОСОБА_3 зустрів капітана ОСОБА_1 та спитав у нього, що сталося з автомобілем 24.11.2022 під часу рух на що останній відповів, що автомобіль закипів і що в цьому нічого страшного немає. Також старший солдат ОСОБА_3 додав, що капітан ОСОБА_1 сідав за кермо автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 та використовував для власних потреб. Згідно пояснень, отриманих від молодшого сержанта ОСОБА_4 , командира відділення 1 відділення медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що з листопада місяця 2022 року за кермом автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 він неодноразово бачив капітана ОСОБА_1 . Згідно пояснень, отриманих від капітана ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що за 24.11.2022 року ніяких пояснень капітан ОСОБА_1 не надав так як не пам`ятає події цього дня. 25.11.2022 року він разом з солдатом ОСОБА_2 виїхали зі станції Новонаталівка де проводилось завантаження військової техніки на залізнично-дорожній платформі. За кермом автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 був ОСОБА_2 . Штатний водій автомобіля старший солдат ОСОБА_5 перебував за кермом іншого автомобіля. Чи був проведений огляд автомобіля Богдан перед виїздом йому відомо. Після завантаження військової техніки, вони за наказом командира батальйону відправились догоняти головну колону батальйону на марші. На об`їзній дорозі м. Кривий Ріг в районі двигуна з`явився сторонній металевий звук. Він наказав солдату ОСОБА_2 зупинитись. Зранку машина була взята на буксир автомобілем ВМЗ. Частково автомобіль був завантажений медикаментами медпункту батальйону, а частково було місце для евакуації. Доповідь про поломку автомобіля на марші було здійснено начальнику штабу і командиру батальйону.

Крім того, в акті вказано, що про даний факт, що автомобіль марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 зазнав технічних ушкоджень двигуна 24.11.2022 року капітан ОСОБА_1 командуванню військової частини не доповів, але знаючи що автомобіль в не справному стані продовжував рух на ньому. Службовим розслідуванням встановлено, що капітан ОСОБА_1 , нехтуючи своїми службовими обов`язками, знаючи про те, що автомобіль марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 зазнав технічних пошкоджень двигуна 24.11.2022 року, не доповів керівництву батальйону про подію що трапилась, своєчасно не усунув технічні пошкодження автомобіля в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , який зазнав технічних пошкоджень двигуна 24.11.2022 року, тому під час руху в напрямку Донецької області вказаний автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Вина військовослужбовців присутня. Своїми діями капітан ОСОБА_1 , тимчасово виконуючий обов`язки начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги правила експлуатації транспортного засобу який зазнав технічних пошкоджень в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 . Причинами та умовами, що сприяли пошкодженню двигуна в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки начальника медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та низьких морально-ділових якостей, безвідповідальність та неналежне виконання ним своїх службових обов`язків передбачених Статутами Збройних Сил України, порадниками, інструкціями та нехтування ними.

З вищевикладеного слідує, що в основу акту службового розслідування від 03.02.2023 року, складеного за результатами дисциплінарного провадження, дисциплінарною комісією покладено пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В той же час, комісією при складанні акту службового розслідування від 03.02.023 року не взято до уваги, що пояснення ОСОБА_3 ґрунтуються на інформації отриманій від ОСОБА_2 в телефонному режимі, тобто з чужих слів, а пояснення ОСОБА_4 жодним чином не стосуються обставин пошкодження двигуна автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 . При цьому, пояснення щодо того, що ОСОБА_1 сідав за кермо автомобіля в листопаді 2022 року не є беззаперечним причинно-наслідковим доказом пошкодження саме ним двигуна автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 .

Матеріали службового розслідування не містять будь-яких висновків та доводів щодо надання комісією переваги свідченням (поясненням) одних учасників подій, над іншими, та не містять співставлення таких пояснень один з одним.

Верховний Суд в постановах від 08.05.2018 року по справі № 920/316/17, від 21.12.2018 року по справі № 920/31/18, від 28 жовтня 2020 року по справі № 904/3667/19 зазначав, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною державі, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

У постанові від 20.03.2019 року по справі № 918/203/18 Верховний Суд вказав, що причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, у вирішенні спору про відшкодування шкоди необхідно враховувати, що саме протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) відповідної особи є причиною завданої шкоди. Отже, між діями чи бездіяльністю та шкодою має бути прямий причинний зв`язок. За його наявності збитки підлягають відшкодуванню. За відсутності такого зв`язку збитки не відшкодовуються.

Разом з тим, зазначаючи у акті службового розслідування від 03.02.2023 року про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, що потягло в подальшому пошкодження двигуна автомобіля марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , відповідач не встановив факту безпосередньої вини позивача, оскільки в акті лише процитовано письмові пояснення військовослужбовців, без підтвердження таких пояснень належними та допустимими доказами, зокрема зафіксованого факту керування автомобілем ОСОБА_1 , поломки автомобіля 24.11.2022 року від дій/бездіяльності вчинено безпосередньо ОСОБА_1 тощо.

Будь-яких доказів чи висновків щодо того, що події, які відбулись 24.11.2022 року, безпосередньо пов`язані із подіями, що відбулися 25.11.2022 року, а також того, що технічний стан санітарного автомобіля медичної служби БОГДАН-2251 номерний знак НОМЕР_2 не дозволяє його використовувати для виконання бойових завдань медичної евакуації щодо чого ОСОБА_6 було подано рапорт та в подальшому призначено службове розслідування, матеріали службового розслідування та акт службового розслідування від 03.02.2023 року не містять.

Тобто, акт службового розслідування від 03.02.2023 року не містить будь-яких висновків щодо встановлення під час проведення службового розслідування наявності чи відсутності обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо завдання безпосередньо ОСОБА_1 шкоди, завданій державі, зокрема пошкодження двигуна в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , щодо чого безпосередньо призначалось службове розслідування.

Таким чином, висновок службового розслідування не містить повного та об`єктивного дослідження скоєння позивачем дисциплінарного проступку, комісією в повній мірі не встановлено обставин, за яких його скоєно та які були підставою для призначення службового розслідування, як і не містить повного дослідження причини та умови, що призвели до завдання шкоди державі. Висновок службового розслідування не відповідає критерію обґрунтованості, повноти та всебічного вирішення і встановлення обставин, що підлягали дослідженню.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення об`єктивних причин наявності чи відсутності в діях позивача складу проступку, висновки службового розслідування є неповними, передчасними та необґрунтованими.

Також, оцінюючи обґрунтованість спірних наказів суд виходить із того, що відповідні накази мають прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час розгляду акту службового розслідування та які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Відповідне службове розслідування повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб, за результатами якого і приймається наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності. Отже, розгляд питання повинен бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати усі обставини, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Разом з тим, наказом № 177 від 03.02.2023 року фактично констатовано неналежне виконання позивачем обов`язків передбаченими Статутами Збройних Сил України, порадниками, інструкціями та нехтування ними в результаті чого було пошкоджено двигун в автомобілі марки Богдан-2251 військовий номер НОМЕР_2 , в основу якого покладено висновки службового розслідування дисциплінарної комісії, які є неповними та необґрунтованими, та не містять чітких посилань на порушенні позивачем приписів статутів, порадників, інструкцій.

При цьому, приписи статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Однак, в наказі № 177 від 03.02.2023 року відповідачем не зазначено чим саме підтверджується доведеність вини позивача та заподіяння ним шкоди, та як наслідок притягнення до матеріальної відповідальності згідно п. 1 та п. 5 ст. 3 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що п. 2, п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 року № 177 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 року № 349 є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

При цьому, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, та, як наслідок, утримання суми збитків завданої державі у розмірі 82 110,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с. 230 т. 1), суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 утримане грошове забезпечення у розмірі 82 110,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування пункту 2 та пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.02.2023 року № 177 «Про результати службового розслідування»; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.03.2023 року № 349; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 утримане на виконання наказу від 03.02.2023 року № 177 грошове забезпечення у розмірі 82 110,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункт 2 та пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.02.2023 року № 177 «Про результати службового розслідування».

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.03.2023 року № 349.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 утримане на виконання наказу від 03.02.2023 року № 177 грошове забезпечення у розмірі 82 110,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук