Справа № 742/5133/24
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/70/24
Єдиний унікальний № 742/5133/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Жовнер О.М., представника відповідача Новікова Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради про скасування постанови адмінкомісії № 125 від 28.08.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У вересні 2024року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради № 125 від 28.08.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП і накладення на неї адміністративного стягнення у виді 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу.

Аргументує свої вимоги тим, що інспектором КП «Муніципальний контроль» Вада Є.О. було складено відносно неї, протокол про адміністративне правопорушення №84 від 12.07.2024 року, про те, що 10.07.2024 року о 10 год 04 хв було виявлено , що ОСОБА_1 біля будинку « АДРЕСА_1 було здійснено самовільне заняття території об`єкта благоустрою.На підставі вказаного протоколу адміністративна комісія при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради винесла постанову №125 від 28.08.2024 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Під час складання протоколу інспектором КП «Муніципальний контроль» Прилуцької міської ради Вада Є.О. не роз`яснено права ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано суть адміністративного правопорушення, складено протокол без участі ОСОБА_1 .

На дані порушення не звернула уваги адміністративна комісія і безпідставно притягнула до відповідальності ОСОБА_1

16.10.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому представник просить у задоволенні позову відмовити, аргументуючи свої заперечення тим, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення №84 від 12.07.2024 року адміністративна комісія притягнула до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за самовільне визначення місця парковки для автомобілів, шляхом креслення та зазначення номерів квартир.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 23 вересня 2024 року справу призначено до розгляду на 10 год. 00 хв. 24 жовтня 2024 року.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи розгляд справи відкладено до 14 год. 00 хв. 18 листопада 2024 року.

ІІІ. Позиції сторін викладені в судовому засіданні, під час вступної промови.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та показала, що дійсно нанесла розмітку на стоянці з метою упорядкування стоянки транспортних засобів, але нікому ставити транспортні засоби не забороняла.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за зверненням громадян, які повідомляли, що ОСОБА_1 забороняє ставити транспортні засоби біля будинку.

Свідок ОСОБА_3 вказав, що він є начальником КП «Муніципальний контроль» та під час виїзду в військове містечко біля будинку 157 було виявлено нанесення розмітки на асфальті і було прийнято рішення скласти протокол на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона являється мешканкою будинку АДРЕСА_1 . Особисто бачила, як ОСОБА_1 наносила розмітку для транспорту біля будинку.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_1 їй особисто забороняла ставити належний їй автомобіль біля будинку.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2024 року складеного інспектором КП «Муніципальний контроль» ОСОБА_2 , 10.07.2024 року о 10 год 04 хв було виявлено , що ОСОБА_1 біля будинку « АДРЕСА_1 було здійснено самовільне заняття території об`єкта благоустрою. До протоколу долучено фото.

На фото долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відображено асфальтована площадка на якій намальована суцільна лінія розмітки з написами 53,52.

Згідно з протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради від 28.08.2024 року, адміністративною комісією було розглянуто адміністративні протоколи про правопорушення на громадян, в тому числі і щодо гр. ОСОБА_1 , а саме, що вона самовільно зайняла об`єкт інфраструктури. ОСОБА_1 на розгляд протоколу щодо неї не з`явилась. За результатами розгляду комісія прийняла рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 850 грн. Під час розгляду були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

28 серпня 2024 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради винесла постанову №125 про накладення адміністративного стягнення, в якій встановлено, що 10.07.2024 року о 10 год 04 хв було виявлено , що ОСОБА_1 біля будинку «157", військове містечко НОМЕР_1 було здійснено самовільне заняття території об`єкта благоустрою. За що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у виді 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу(а.с.8).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування є обов`язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно пункту 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність;

Відповідно до ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

При цьому, відповідно до ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно ст.34 Закону органами місцевого самоврядування розробляються та затверджуються Правила благоустрою території населеного пункту, невиконання яких, відповідно до ст.42 Закону, тягне за собою притягнення осіб, до відповідальності, в тому числі адміністративної.

На виконання вимог п.44 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 25 жовтня 2019 року Прилуцькою міською радою прийнято рішення, № 2 , яким затверджено Правила благоустрою території м.Прилуки( далі Правила).

Згідно підпункту 22 пункту 14.2 Розділу 14 Правил на об`єктах благоустрою забороняється самовільно займати та /або використовувати території(частини території) об`єкта благоустрою м. Прилуки.

Тобто даним пунктом Правил визначені фактичні дії суб`єктів благоустрою, які вони повинні здійснювати і вразі невиконання їх настає адміністративна відповідальність за ст.152 КУпАП, а невчинення конкретних дій суб`єктом благоустрою і є суттю адміністративного правопорушення, яке і повино бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 152 КУпАП передбачено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Об`єктивна сторона правопорушення, це скоєння дій (бездіяльність), які порушують правила благоустрою, встановлені органами державної влади та місцевого самоврядування.

Дана стаття КУпАП є бланкетною та перебачає відповідальність, в тому числі і за правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року № 6«Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (з відповідними змінами та доповненнями) розглядаючи відповідно до ст. 293 КпАП України скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності(стаття 245КУпАП).

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу(стаття 254).

Згідно з ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складання, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання(стаття 279КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно з ст.281 КУпАП, при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються: 1) дата і місце засідання; 2) найменування і склад органу, який розглядає справу; 3) зміст справи, що розглядається; 4) відомості про явку осіб, які беруть участь у справі; 5) пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, їх клопотання і результати їх розгляду; 6) документи і речові докази, досліджені при розгляді справи; 7) відомості про оголошення прийнятої постанови і роз`яснення порядку та строків її оскарження. Протокол засідання колегіального органу підписується головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноважена особа виклала , відповідно до вимог статті 256 КУпАП суть правопорушення , а саме , що 10.07.2024 року о 10 год 04 хв було виявлено , що ОСОБА_1 біля будинку «157", військове містечко 12 було здійснено самовільне заняття території об`єкта благоустрою.

Зазначене в протоколі твердження про заняття ОСОБА_1 території об`єкта благоустрою є неконкретним, не вказано який об`єкт було зайнято ОСОБА_1 і тому на переконання суду не відображає суті адміністративного правопорушення, не вказані відомості про докази, які мають значення для розгляду справи, за виключенням фотознімку, що свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП та порушує право на захист ОСОБА_1 , оскільки незрозуміло від якого обвинувачення захищатися, на що адміністративна комісія при прийнятті рішення не звернула уваги.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме фотознімок долучений до протоколу, на якому відображена дорожня розмітка та вказані номери 52,52, показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в своїй сукупності доводять, що ОСОБА_1 на прибудинковій території нанесено дорожню розмітку для парковки транспортних засобів.

Натомість, на переконання суду дані обставини не свідчать про зайняття чи використання ОСОБА_1 об`єкту благоустрою, оскільки доступ до даних місць нічим не обмежений і не забороняє будь- якому власнику автомобіля припаркуватися в даному місці.

Суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначено, що 10.07.2024 року о 10 год 04 хв було виявлено , що ОСОБА_1 біля будинку «157" , військове містечко 12 було здійснено самовільне заняття території об`єкта благоустрою, що не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме : не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи , не зазначено нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, та вказано лише про допит двох свідків.

Крім того, наданий суду протокол засідання адміністративної комісії від 28.08.2024 року не відповідає вимогам ст..281 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено документи і речові докази, досліджені при розгляді справи, що свідчить про формальний підхід до розгляду справи, без дослідження та мотивування прийнятого рішення.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку адміністративною комісією) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст..256 КУпАП, також недотримання процедури розгляду справи, а саме протокол засідання адміністративної комісії не відповідає вимогам ст.281 КУпАП, а постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП .

За таких обставин суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративною комісією не було дотримано вимог КУпАП щодо законності та повноти розгляду справи , а матеріали справи не містять жодних доказів , які досліджувалися під час розгляду справи, та доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст..152 КУпАП, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а тому у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КУпАП, є недоведеним, а тому постанова не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 605,60гривень .

Натомість, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач звернувся до суду з позовом в Електронній формі через підсистему «Електронний суд», а тому повинен сплатити судовий збір у розмірі 484,48 гривень.

Враховуючи, що при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі , який перевищує ставку визначену ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», то надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 121,12 гривень підлягає поверненню позивачу.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 гривень понесені позивачем підлягають стягненню з виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.1 ч.3 ст.134 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 06 вересня 2024 року відповідно до якого представництво інтересів ОСОБА_1 під час надання правової допомоги здійснює адвокат Жовнер О.М.; акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 06.09.2023, згідно якого адвокатом Жовнер О.М. надано правничу допомогу ОСОБА_1 , а саме: ознайомлення з матеріалами справи, аналіз та вивчення документів 3 год - 2000 гривень, підготовка та подання процесуальних документів 4 000 грн, участь у судових засіданнях 2000 гривень, а всього 8000 гривень .

Суд, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; предметом спору є постанова про накладення штрафу у розмірі 850,00 грн., справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування, час перебування представника позивача в судових засіданнях по справі є незначним.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, суд вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 3 000,00 грн.

Надаючи оцінку розміру витрат, заявлених до відшкодування на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Керуючись ст.2, 10, 11, 132,134, 241, 242, 243, 245, 246,250, 251,271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради Чернігівської області про скасування постанови адмінкомісії №125 від 28.08.2024 року задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради №125 від 28 серпня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП - закрити.

Стягнути з виконавчого комітету Прилуцької ради Чернігівської області, 4, юридична адреса: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Незалежності, 82, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених зі сплати судового збору та 3000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , з державного бюджету України 121 (сто двадцять одну гривню) 12 копійок надмірно сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №8105-6487-7565-2286 від 06.09.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО