Справа № 300/2646/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2646/24 пров. № А/857/20775/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року (головуючий суддя Тимощук О.Л., м. Івано-Франківськ) у справі №300/2646/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач 2), в якому просив: визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Чернівецькій області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену рішенням від 14.03.2024 за №81 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.03.2024, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 у 2014 році призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати, однак під час подальших перерахунків пенсії стаж роботи позивача в шкідливих і важких умовах праці після 01.01.2004 зарахований відповідачем 1 в одинарному розмірі, що суперечить чинному законодавству України. ОСОБА_1 07.03.2024 звернулася до відповідача 1 із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку № 3477 від 26.02.2024 про підтвердження роботи позивача у такому закладі, однак відповідач 2 рішенням від 14.03.2024 за №81 відмовив у перерахунку пенсії. Свою відмову ГУ ПФУ в Чернівецькій області мотивувало тим, що стаж у двократному розмірі застосовувався лише до 31.12.2003. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року адміністративним позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.03.2024 за № 81 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняти рішення про проведення з 01.03.2024 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , із зарахуванням до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 по 16.05.2018, з 01.06.2018 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведених платежів. У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, періоди роботи в закладах, передбачених статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зараховуються до страхового стажу в подвійному розмірі до 01.01.2004 та в одинарному розмірі з 01.01.2004. Разом з тим, не застосовуються в подвійному розмірі періоди перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 6-річного віку та у період перебування у відпустці без збереження заробітної плати. Вказує, що позивачу період роботи з 18.08.1993 до 31.12.2003 вже зараховано в подвійному розмірі. Таким чином, апелянт вважає, що правових підстав для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 немає. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.1978, належної ОСОБА_1 , 1959 року народження, позивач, працювала, зокрема: з 18.08.1993 - на посаді робочої кухні Обласної психіатричної лікарні №2; з 01.04.2009 - на посаді молодшої медсестри приймального відділення; 08.04.2020 - звільнена з роботи у зв`язку із скороченням чисельності працівників; 05.06.2020 - прийнята на посаду молодшої медичної сестри (санітарки палатної) геронтопсихіатричного відділення №4 КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради»; з 01.10.2021 - на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) психіатричного відділення ПЗМХ із посиленим наглядом №6; 31.03.2022 звільнена з роботи у зв`язку із скороченням чисельності працівників.

Відповідно до протоколу №929 від 03.11.2014, ОСОБА_1 з 15.10.2014 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідачем 1 при призначенні пенсії обраховано загальний стаж (повний) 45 років 6 місяців 8 днів; коефіцієнт стажу 0,45500 546 місяців.

Згідно з розпорядженням №139981 від 17.11.2016, відповідачем 1 проведено перерахунок пенсії позивача та визначено загальний стаж (повний) 48 років 1 місяць 9 днів; коефіцієнт стажу 0,48083 577 місяців.

Відповідно до рішення №81 від 24.03.2019 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області визначило страховий стаж позивача (повний) 50 років 6 місяців 5 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,50500, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((606/100*12)*1) - 0,50500 (кратність - 1).

Також, згідно з рішенням №81 від 25.05.2021 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області визначило страховий стаж позивача (повний) 52 роки 5 місяців 3 дні, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,52417, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((629/100*12)*1) - 0, 52417 (кратність - 1).

Відповідно до рішення №81 від 24.05.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області визначило страховий стаж позивача (повний) 53 роки 6 місяців 0 днів, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,53500, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((642/100*12)*1) - 0,53500 (кратність - 1).

Окрім цього, відповідно до форми РС-право (номер ПС: 81) від березня 2024 року періоди роботи позивача як працівника охорони здоров`я з 18.08.1993 по 31.12.2003 враховано до стажу в подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 31.03.2022 - в одинарному розмірі.

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 07.03.2024 про перерахунок пенсії, до якої долучила довідку від 26.02.2024 №3477, видану КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». Відповідно до довідки від 26.02.2024 №3477 ОСОБА_1 з 18.08.1993 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022 працювала у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». У довідці також зазначено, що робота за цей період дає право на подвоєння стажу відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У довідці від 26.02.2024 №3477 також вказано, що ОСОБА_1 за вказані періоди перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по сімейних обставинах з 17.05.2018 по 31.05.2018.

Заяву позивача від 07.03.2024 за принципом екстериторіальності передано на розгляд ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яке прийняло рішення від 14.03.2024 №81 про відмову у перерахунку пенсії.

У зазначеному рішенні відповідач 2 зазначив, що відповідно до вимог статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі тільки до 01.01.2004.

Листом №0900-0206-8/16738 від 19.03.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про надсилання рішення про відмову в перерахунку пенсії від 14.03.2024 за №81.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 14.03.2024 №81 про відмову у перерахунку пенсії, позивачка звернулася в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок призначення, виплати та перерахунку призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV).

Згідно з статтею 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788.

Відповідно до статті 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.1978 позивач, працювала в Обласній психіатричній лікарні №2 (КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради») з 18.08.1993 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022.

Також, відповідно до довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» від 26.02.2024 №3477, ОСОБА_1 з 18.08.1993 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022 працювала у КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». Як зазначено в довідці, робота за цей період дає право на подвоєння стажу відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин. Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги. Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах. Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Апеляційний суд зазначає, що обласна психіатрична лікарня №2, яка згодом реорганізована в Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради та віддалений структурний підрозділ №2 КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради є лікарняним закладом, призначеним для надання психіатричної допомоги в розумінні статті 60 Закону України №1788. Окрім цього, апелянтом не заперечується факт роботи позивача в психіатричному закладі в спірні періоди.

Щодо посилань апелянта про неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, колегія суддів зазначає, що стаття 60 Закону №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує статтю 60 Закону №1788 та не зупиняє її дію.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Таким чином, відповідачем 2 протиправно не зараховано до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 16.05.2018, з 01.06.2018 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022.

Щодо дати, з якої підлягає перерахунку пенсія позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (Порядок №22-1) заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного вбачається, що після реєстрації 07.03.2024 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який розглянув і вирішив за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на перерахунок пенсії в розумінні Порядку №22-1 є ГУ ПФУ у Чернівецькій області.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання ГУ ПФУ у Чернівецькій області прийняти рішення про проведення з 01.03.2024 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , із зарахуванням до страхового стажу періодів її роботи з 01.01.2004 по 16.05.2018, з 01.06.2018 по 08.04.2020 та з 05.06.2020 по 31.03.2022 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведених платежів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі № 300/2646/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний