Справа № 320/15398/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року № 320/15398/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, за участю третьої особи Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій в частинах, визнання протиправними та скасування наказів в частині,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також ГУ ДПС у м. Києві, відповідач-1), Державної податкової служби України (далі також ДПС України, відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії із погодження в.о. директора Департаменту організації роботи Служби та затвердження в.о. Голови Державної податкової служби України Переліку змін № 7 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві від 20 квітня 2023 року в частині виведення з структури Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних одиниць) і введення до структури Головного управління ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних одиниць);

- визнати протиправними дії із затвердження в.о. Голови Державної податкової служби України Переліку № 2 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві в частині виведення зі штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних посад), відділу організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції, відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, та введення до штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних посад);

- визнати протиправним та скасувати наказ № 266 від 26 квітня 2023 року, виданий Головним управлінням ДПС у м. Києві, в частині введення в дію затвердженого 20 квітня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Переліку змін № 7 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві, в частині ліквідації у структурі Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних одиниць) і створення на його базі за рахунок 8 штатних одиниць з вивільненої чисельності самостійного структурного підрозділу відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних одиниць);

- визнати протиправним та скасувати наказ № 31-ф від 26 квітня 2023 року, виданий Головним управління ДПС у м. Києві, в частині введення в дію затвердженого 20 квітня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Переліку № 2 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві, в частині виведення зі штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних посад), відділу організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції, відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, та введення до штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання а виявлення корупції (8 штатних посад).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 08 червня 2023 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство фінансів України (далі також Мінфін, третя особа).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про неправомірні дії з боку відповідачів та протиправність прийнятих наказів, якими зокрема, було зменшено штатний розпис ГУ ДПС у м. Києві, виведено зі штатного розпису відповіадча-1 управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних посад), відділу організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції, відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, та введено до штатного розпису ГУ ДПС у м. Києві відділ з питань запобігання а виявлення корупції (8 штатних посад).

Вказані дії були вчинені суб`єктами владних повноважень без додержання вимог антикорупційного законодавства, чим були порушені права позивача на працю.

Відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що зміна штатної чисельності ГУ ДПС у м. Києві відбулась у відповідності до пункту 5 частини 1 статті 12, частини 5 статті 13-1 Закону України «Про запобігання корупції», а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачем-2 та третьої особою не надано відзиву на позовну заяву, пояснень чи інших заяв по суті справи, з яких можливо встановити їх ставлення до заявлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

ОСОБА_1 перебуває на державній службі в ГУ ДПС у м. Києві та обіймає посаду начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у м. Києві.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 02 травня 2022 року № 81 «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві та затвердження Переліку індексів структурних підрозділів Головного управління ДПС у м. Києві» введено в дію затверджену 29 квітня 2022 року в. о. Голови Державної податкової служби України Організаційну структуру ГУ ДПС у м. Києві, відповідно до якої чисельність працівників становить 2 518 штатних одиниць.

При цьому в управлінні з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві , начальником якого є позивач, штатна чисельність працівників становила 14 штатних посад.

Листом Департаменту ДПС України від 20 квітня 2023 року № 8649/7/99-00-01-01 (вх. № 4541/8) було направлено затверджений 20 квітня 2023 року перелік змін № 7 до Організаційної структури ГУ ДПС у м. Києві, яким виводиться зі структури Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції, до складу якого входять: відділ організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції та відділ контролю за дотриманням антикорупційного законодавства (загальна штатна чисельність - 14); у свою чергу, вводиться у структуру ГУ ДПС у м. Києві - відділ з питань запобігання та виявлення корупції (загальна штатна чисельність - 8).

Листом управління організації роботи ГУ ДПС у м. Києві від 21 квітня 2023 року № 502/26-15-01-00-17 та листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ ДПС у м. Києві від 21 квітня 2023 року № 424/26- 15-10-03-16 відповідні структурні підрозділи відповідача-1 звернулися до управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві та проханнями розглянути та погодити проекти наказів «Про введення в дію Переліку змін № 7 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві», «Про введення в дію Переліку № 2 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві».

Вищезазначеними проектами наказів пропонувалося, зокрема, виведення зі структури ГУ ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних одиниць) і введення до структури ГУ ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних одиниць); виведення зі штатного розпису ГУ ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних посад), відділу організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції, відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, та введення до штатного розпису ГУ ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних посад).

Позивач ініціював підготовку та направлення:

- запиту управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві від 21 квітня 2023 року № 407/26-15-14-01-03;

- запиту управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві від 21 квітня 2023 року № 409/26-15-14-01-03;

- листа управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві до Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ДПС України від 21 квітня 2023 року № 4988/8/26-15-14-00-13 «Щодо забезпечення діяльності уповноваженого підрозділу»;

- листа управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві (доповідної записки) від 21 квітня 2023 року № 410/26-15-14-00-17;

- листа управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві від 25 квітня 2023 року № 424/26-15-14-02-03 «Щодо надання зауважень до проектів наказів».

Між тим, 26 квітня 2023 року ГУ ДПС у м. Києві були видані накази:

№ 266, яким у тому числі введено в дію затверджений 20 квітня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Перелік змін № 7 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві, в частині ліквідації у структурі Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних одиниць) і створення на його базі за рахунок 8 штатних одиниць з вивільненої чисельності самостійного структурного підрозділу відділу з питань запобігання та виявлення корупції (8 штатних одиниць);

№ 31-ф, яким у тому числі введено в дію затверджений 20 квітня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Перелік № 2 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві, в частині виведення зі штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві управління з питань запобігання та виявлення корупції (14 штатних посад), відділу організації заходів з питань запобігання та виявлення корупції, відділу контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, та введення до штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві відділу з питань запобігання а виявлення корупції (8 штатних посад).

Не згода із прийнятими вище наказами, обумовила звернення позивача до суду із даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оспорюваних наказів на відповідність вимогам ч. 2 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Підрозділ з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», іншими законами України, Податковим кодексом України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, нормативно-правовими актами Міністерства фінансів України, Типовим положенням про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженим наказом Національного агентства з питань запобігання корупції, розпорядчими документами ДГІС, іншими нормативно- правовими актами, актами законодавства.

Так, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» (далі також Закон № 1700-VII).

Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, у тому числі, приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (п. 5 ч. 1 статті 12 Закону № 1700-VII).

За приписами ч. 1 статті 13-1 цього Закону, з метою організації та здійснення заходів із запобігання та виявлення корупції, передбачених цим Законом, утворюються (визначаються) уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції.

Уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції утворюються (визначаються) в:

Офісі Президента України, Апараті Верховної Ради України, Секретаріаті Кабінету Міністрів України, Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

апаратах Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, Конституційного Суду України, Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; офісі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; секретаріатах Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

апаратах та територіальних органах міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України (крім Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства);

апараті Ради міністрів Автономної Республіки Крим, апаратах органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим;

обласних, Київській та Севастопольській міських, районних, районних у місті Києві державних адміністраціях;

апаратах Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських рад, Севастопольської міської ради, секретаріаті Київської міської ради;

на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління державного органу (крім юридичних осіб, у яких відповідно до цього Закону затверджуються антикорупційні програми);

у державних цільових фондах.

Згідно з ч. 5 статті 13-1 Закону № 1700-VII, Національне агентство затверджує Типове положення про уповноважений підрозділ (уповноважену особу) та порядок надання згоди на звільнення керівника уповноваженого підрозділу (уповноваженої особи).

Національне агентство встановлює обов`язкові вимоги до мінімальної штатної чисельності уповноваженого підрозділу в державних органах.

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 26 квітня 2021 року № 240/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 травня 2021 р. за № 650/36272 встановити обов`язкові вимоги до мінімальної штатної чисельності уповноваженого підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції в державних органах згідно з додатком.

Відповідно до пункту 1 цього Додатку, мінімальна штатна чисельність уповноваженого підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції (далі - уповноважений підрозділ) у державному органі встановлюється з розрахунку:

до 50 штатних одиниць - уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції призначається на утворену у штатному розписі окрему посаду або визначається з числа працівників державного органу;

від 50 до 200 штатних одиниць - призначається уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції;

від 200 до 400 штатних одиниць - утворюється уповноважений підрозділ зі штатною чисельністю не менше як 2 одиниці;

від 400 до 600 штатних одиниць - утворюється уповноважений підрозділ зі штатною чисельністю не менше як 3 одиниці;

від 600 до 800 штатних одиниць - утворюється уповноважений підрозділ зі штатною чисельністю не менше як 4 одиниці;

від 800 штатних одиниць - утворюється уповноважений підрозділ зі штатною чисельністю не менше як 5 одиниць.

Враховуючи те, що чисельність працівників ГУ ДПС у м. Києві станом до прийняття спірних наказів становила 2 518 штатних одиниць, мінімальна чисельність повноваженого підрозділу мала складатись не менше як 5 одиниць.

Згідно затвердженого переліку змін № 7 до Організаційної структури ГУ ДПС у м. Києві передбачено утворення відділу з питань запобігання та виявлення корупції, як самостійного структурного підрозділу зі штатною чисельністю 8 працівників.

Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві дотримано вимоги щодо утворення та штатної чисельності уповноваженого підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції встановлені статтею 13-1 Закону № 1700 та обов`язковими вимогами до мінімальної штатної чисельності, що підтверджується листом управління формування політики доброчесності у публічній та приватній сфері Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 травня 2023 року № 25-09/10327-23.

В межах спірних правовідносин, судом не приймаються посилання позивача на Методичні рекомендацій щодо діяльності уповноважених підрозділів (уповноважених осіб) з питань запобігання та виявлення корупції, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 липня 2017 року № 317, оскільки вони мають суто інформаційно-роз`яснювальний характер та не встановлюють правових норм.

Також судом критично сприймаються доводи позивача про порушення порядку прийняття спірних наказів, з огляду на відсутність погодження змін до організаційної структури ГУ ДПС у м. Києві департаментом з питань запобігання та виявлення корупції ДПС, оскільки такими наказами фактично було змінено структуру відповідача-1 шляхом створення нового відділу - відділ з питань запобігання та виявлення корупції (загальна штатна чисельність - 8).

Наказом Міністерства Фінансів України від 28 січня 2002 року № 57 «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» затверджена форма штатного розпису для підприємств, установ та організацій, які фінансуються з бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі також Порядок № 228).

Так, відповідно до вимог цієї постанови розпорядники коштів свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, та інші витрати повинні бути приведені у відповідність з обсягами бюджетних асигнувань таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій (пункт 32 Порядку № 228).

Абзацом першим пункту 45 Порядку передбачено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку бюджетного періоду.

Суд зазначає, що штатний розпис - це документ, що встановлює для підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розписі містяться назви посад, чисельність персоналу й оклади за кожною посадою. Штатний розпис приймається та затверджується керівником підприємства шляхом видання спеціального локального нормативного акта (наказу), що визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць за структурними підрозділами підприємства.

Штатний розпис має розроблятися на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинної структури та чисельності, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, зокрема Класифікатора професій ДК 003-2010 (назви посад і професій мають відповідати назвам у Класифікаторі).

Штатний розпис затверджується наказом керівника підприємства. Протягом року до штатного розпису можуть вноситися зміни в разі введення (виведення) штатних одиниць, змін розміру посадових окладів, а також змін суттєвих умов праці (назв посад, розрядів, категорій тощо). Зміни до штатного розпису вносяться на підставі наказу по підприємству, в якому мають бути висвітлені причини внесення цих змін Бюджетним Кодексом України встановлено відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України. Казначейство України здійснює контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису бюджету. Розпорядники бюджетних коштів забезпечують управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 47 Порядку № 228 зміни до штатних розписів вносяться у порядку та за формою, встановленими для їх затвердження.

Штатний розпис та зміни до нього затверджуються на відповідному бланку, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2002 року № 57 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 26.11.2012 № 1220).

Наказом Державної податкової служби України від 12 липня 2020 року № 643 затверджено Положення про ГУ ДПС у м. Києві (далі також Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Головне управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Згідно пункту 11 Положення, начальник ГУ ДПС подає на затвердження Голові ДПС організаційну структуру, штатний розпис і кошторис ГУ ДПС.

Пунктом 13 Положення встановлено, що ГУ ДПС утримується за рахунок державного бюджету.

Штатну чисельність працівників ГУ ДПС затверджує Голова ДПС у межах граничної чисельності працівників, визначеної Кабінетом Міністрів України для територіальних органів ДПС.

Структуру ГУ ДПС затверджує Голова ДПС за погодженням з Міністром фінансів.

Організаційну структуру, штатний розпис та кошторис ГУ ДПС затверджує Голова ДПС.

Відповідно до Державного класифікатору України «Державний класифікатор управлінської документації» (ДК 010-98), затвердженого наказом Держстандарту від 31.12.98 № 1024, штатний розпис належить до організаційно-розпорядчих документів, що використовуються для вирішення організаційно-розпорядчих завдань управління. До цього ж виду документів також віднесено і наказ про внесення змін у штатний розклад. Таким чином, штатний розпис та наказ про внесення змін до штатного розпису є окремими документами організаційно-розпорядчого характеру.

Відтак, штатний розпис бюджетної установи це - організаційно-розпорядчий документ, в якому відображена сукупність посад в цій установі. Скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Затвердження штатного розпису чи внесення змін до нього здійснюється відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спірні накази були прийняті начальником ГУ ДПС у м. Києві, а переліки змін до організаційної структури ГУ ДПС у м. Києві погоджені головою ДПС України, що відповідає вказаним вище правовим нормам, а тому не приймаються протилежні доводи позивача в частині порушення порядку прийняття документів організаційно-розпорядчого характеру.

Щодо порушеного права позивача на працю, судом встановлено наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що його було вручене попередження про наступне звільнення, відповідно до якого ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у м. Києві на період увільнення основного працівника ОСОБА_3 до дня виходу його на роботу, який наразі проходить військову службу.

Таким чином позивач продовжує обіймати посаду начальника управління, його посадовий оклад не змінився, що свідчить про відсутність порушеного права на працю станом на звернення до суду із даним позовом.

Практика Верховного Суду (Великої Палати) дає змогу зробити висновки, що для перевірки, чи діяв орган на підставі та в межах своїх повноважень, доцільно з`ясувати, зокрема: чи є ці повноваження дискреційними; якщо так, то чи їхня реалізація (нереалізація) може бути об`єктом судового контролю, чи ж дискреція адміністративного органу має виключний характер; якщо ж реалізація дискреційних повноважень може зазнати судового втручання для захисту порушених прав особи, то чи переслідував орган легітимну мету, чи діяв прозоро і в якомога послідовніший спосіб; чи дотримав процедурні гарантії; чи належно вмотивував рішення; чи не є воно свавільним (довільним), нераціональним, не підтвердженим доказами або ж помилковим щодо юридичних фактів; необ`єктивним або явно несправедливим.

Здійснюючи дискреційні повноваження, адміністративний орган:

- переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями;

- дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи;

- дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації;

- забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою;

- приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується;

- забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи.

Усі ці принципи дотримання мети повноваження, безсторонності, рівності та недискримінації, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості втілені в частині другій статті 2 КАС України як критерії для перевірки оскаржених рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу.

«Прийняття рішень, вчинення дій пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дія)» цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:

1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти;

2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей;

3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних наказів на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки такі накази відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.