Справа № 160/19884/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
22.07.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, щодо зменшення розміру пенсії, бездіяльність щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії, щодо непоновлення виплати пенсії, невиплати компенсації втрати частини доходу та невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату, перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати звернення із заявою про призначення 16.02.2018 до дати фактичної виплати в січні 2021 року, за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі з жовтня 2021 року по червень 2022 року, за невиплату пенсії з червня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійний орган, ігноруючи вимоги законодавства України, порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, шляхом отримання пенсії на відповідний банківський рахунок, мотивуючи це безпідставними посиланнями на недотримання позивачем особистої форми звернення. На думку представника позивача, у такий спосіб пенсійний орган фактично звужує конституційне право позивача на звернення через представника, достеменно знаючи при цьому, що він вже тривалий час перебуває за межами території України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.
25.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору на суму 968,96 грн.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач у строки, встановлені ухвалою суду від 29.07.2024, відзиву на позов суду не надав, адміністративний позов та зазначену ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження було отримано останнім через підсистему «Електронний суд» 22.07.2024 та 30.07.2024, відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
У відповідності до положень ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданим 09.10.2017 органом 2ISR, дійсний до 09.10.2027.
У грудні 1996 року позивач виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, взята на консульський облік в посольстві України в Ізраїлі.
16.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №П-2142 від 16.02.2018р. в призначенні пенсії за віком відмовлено, внаслідок чого позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №160/9406/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №П-2142 від 16.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення - 16.02.2018 р., в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в адміністративній справі № 160/9406/18 повернуто апелянту.

Отже, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №160/9406/18 набрало законної сили 18.03.2019.

30.11.2021 року відкрито рахунок в АТ "ОТП Банк".

У січні 2022 року заяву про виплату пенсії на поточний рахунок в АТ "ОТП Банк" передано до ГУПФУ в Дніпропетровській області.

Листом від 15.04.2022 за вих.№2800-030202-8/13907 ГУПФУ в Дніпропетровській області АТ "ОТП Банк" повідомило про відсутність підстав у здійсненні такої виплати, посилаючись на порушення процедури подання заяви представником.

06.03.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок відкритий в АТ«ОТП Банк» від 30.11.2021р.; пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на визначений банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП Банк»; надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 , за період з дати призначення по квітень 2023р.; повідомити дату та спосіб виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 04.05.2023 за вих№20450-14624/А-01/8-0400/23 повідомило, що виплата пенсії ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 30.06.2022 проводилася на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ "Приватбанк", дата виплати 25 число. В червні 2022 року банківською установою повернуто кошти у зв`язку з закриттям рахунку за заявою власника. 3 01.07.2022 виплата пенсії здійснювалася через підприємство поштового зв`язку №51931, дата виплати 18 число. Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (зі змінами) (далі Порядок). Пунктом 10 Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Враховуючи викладене, в разі наявності особисто поданої заяви буде розглянуто питання поновлення та виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 . Додатково у листі відповідач зазначив інформацію про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за період з 16.02.2018 по 30.11.2022.

11.05.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: перерахувати розмір пенсії, поновити виплату пенсії, з дати припинення з компенсацією втрати частини доходів, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП Банк».

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 09.06.2023 року за вих№26797-20003/А-01/8-0400/23 в наданні відповіді відмовлено, посилаючись, що у сканованій копії довіреності наданої представником, складеній у Державі Ізраїль, відсутній переклад на українську мову штампів та печаток.

27.06.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: повідомити підстави зменшення розміру пенсії з жовтня 2021р.; надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 , за період з дати призначення по червень 2023р. та виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії; повідомити дату та спосіб виплати пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.07.2023 за вих№35253-27201/А-01/8-0400/23 в наданні відповіді відмовлено, у зв`язку із непідтвердженням повноважень представника.

01.06.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: ???повідомити підстави нездійснення масового перерахунку розміру пенсії; повідомити підстави зменшення розміру пенсії з жовтня 2021р.; перерахувати розмір пенсії з 16.02.2018 року в порядку передбаченому Законом; надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком за період з 16.02.2018 року по червень 2024 року та виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії; пенсію виплачувати в АТ "Ощадбанк" відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам; виплатити компенсацію втрати частини доходу за всі періоди невиплати пенсії з дати звернення із заявою про призначення 16.02.2018 року та за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.07.2024 за вих.№ 38079-25718/А-01/8-0400/23 повідомлено, що на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі №160/9406/18 та Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 ОСОБА_1 з 16.02.2018 було призначено пенсію за віком як непрацюючому пенсіонеру відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон №1058-IV). Розмір пенсії складав: з 16.02.2018 - 1452,00 грн; з 01.12.2018 - 1497,00 грн; з 01.07.2019 - 1564,00 грн; з 01.12.2019 - 1638,00 грн; з 01.07.2020 - 1712,00 грн; з 01.12.2020 - 1769,00 грн. Оскільки питання проведення автоматизованих перерахунків пенсії відповідно до постанов Кабінету Міністрів України та у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зазначеними судами не розглядалося, пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено у відповідність з 01.10.2021 та розмір пенсії встановлено - 1452,00 грн (у розмірі на дату призначення пенсії). Виплата пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 провадилась через банківську установу АТ КБ "Приватбанк". 3 липня 2022 року виплату пенсії ОСОБА_1 переведено через поштове відділення №51931, оскільки в червні 2022 року банківською установою було повернуто пенсію в зв`язку з закриттям поточного рахунку. Відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058-IV виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.01.2023.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, щодо зменшення розміру пенсії, бездіяльність щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії, щодо непоновлення виплати пенсії, невиплати компенсації втрати частини доходу та невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч. 2 ст. 25).

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентується Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суд зазначає, що стаття 49 Закону №1058-ІV передбачає припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

У цьому випадку в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про припинення виплати пенсії позивача з 01.01.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки імперативний припис ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суб`єкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а відповідачем на виконання цього припису не надано рішення про припинення виплати пенсії позивача з 01.01.2023, суд робить висновок про неприйняття відповідачем такого рішення.

У свою чергу з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.05.2023 та з листа від 02.07.2024 видно, що припинення виплати пенсії позивача з 01.01.2023 було здійснено без прийняття відповідного рішення.

При вирішені спору суд виходить із того, що за змістом статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відтак, суд робить висновок, що саме дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправними.

Пунктами 1.1, 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії- додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування(додаток 3);заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера(додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розд. ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, суд зазначає, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 слідує, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Суд зазначає, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку особисто. Вжитий у пункті 1.2 Порядку №22-1 термін «заявник» на переконання суду, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Так, як вже зазначено, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, який ураховуються судом при розгляді цієї справи.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі №280/6637/22 вказав, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

У силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, подання заяви про поновлення та виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера, який виїхав на постійне проживання за межі України, допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю, що й відбулося у розглянутому випадку і така заява має бути розглянута пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

З огляду на викладене, позовні вимоги стосовно визнання бездіяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок та, відповідно зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення та виплатити пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником підлягають задоволенню.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дій з переведення виплати пенсії ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку, оскільки позивачем, хоч і зазначено обставини та підстави, але не надано жодного доказу того, що таке переведення відбулось протиправно.

Щодо позовних вимог в частині нездійснення перерахунку пенсії позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону №1058, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

Частиною 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Згідно з ч.1, 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше чинним законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше чинним законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Суд зазначає, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2019 року становив 1497,00 грн, при цьому, з 1 липня 2019 - 1564 гривні, з 1 грудня 2019 - 1638 гривень; з 1 січня 2020 1638 гривень, із 1 липня 2020 1712 гривень, із 1 грудня 2020 - 1769 гривень; з 1 січня 2021 - 1769 гривень, з 1 липня 2021 - 1854 гривні, з 1 грудня 2021 - 1934 гривні; з 1 січня 2022- 1934 гривні, з 1 липня 2022- 2027 гривень, з 1 грудня 2022- 2093 гривні.

Суд звертає увагу, що розмір пенсії позивача, починаючи з 16.02.2018 становив 1452,00 грн; з 01.12.2018 - 1497,00 грн; з 01.07.2019 - 1564,00 грн; з 01.12.2019 - 1638,00 грн; з 01.07.2020 по вересень 2021 - 1712,00 грн; з жовтня 2021 по грудень 2022- 1452,00 грн.

Таким чином, відповідач, нарахувавши позивачу пенсію за період з 16.02.2018 по 30.06.2021, діяв правомірно, оскільки розмір пенсії нараховано в межах мінімуму, передбаченого законодавством.

Разом з цим, починаючи з 01.07.2021 розмір пенсії позивача мав збільшитись до 1854 грн, з 1 грудня 2021 - 1934 гривні; з 1 січня 2022- 1934 гривні, з 1 липня 2022- 2027 гривень, з 1 грудня 2022- 2093 гривні, натомість, з 01.07.2021 по вересень 2021 становив 1712 грн, а з жовтня 2021 по грудень 2022 взагалі зменшився до 1452,00 грн, тобто, менше ніж встановлений законом мінімальний розмір пенсії.

Суд зауважує, що будь-яких пояснень щодо визначеного розміру пенсії позивача в меншому розмірі відповідачем до суду не надано.

Таким чином суд робить висновок, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо зменшення розміру пенсії позивача та нарахування пенсії у розмірі меншому ніж мінімальний розмір пенсії.

З урахуванням викладеного, з метою відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням мінімального розміру пенсії.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» ід 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (чинному на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок, в тому числі, і коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пунктом 2 Порядку №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

З системного аналізу правових норм видно, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів.

Судом встановлено, що попередньо позивач зверталась до відповідача про виплату відповідної компенсації, зокрема, із заявою від 01.06.2024. Проте, відповідачем компенсація позивачу не нарахована.

Водночас суд зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №160/9406/18 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з дати звернення - 16.02.2018.

У подальшому на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №160/9406/18, яке набрало законної сили 18.03.2019, в січні 2021 року відповідачем було здійснено виплату пенсії позивачеві з 16.02.2018 у розмірі 55605,14грн, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Отже, враховуючи те, що до 18.03.2019 (дати набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі №160/9406/18) у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії за віком, періодом за який належить нарахувати та виплатити позивачу спірну компенсацію є період з 18.03.2019 до дати фактичної виплати позивачу такої пенсії, а саме по січень 2021.

Крім того, оскільки під час розгляду цієї справи судом встановлено протиправність дій відповідача щодо нарахування пенсії позивачеві у розмірі меншому ніж мінімальний розмір пенсії, тому суд робить висновок про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з жовтня 2021 року до грудня 2022 року.

Разом із тим, вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії за період з 01.01.2023 задоволенню не підлягають, оскільки поновлення виплати пенсії позивачу ще не відбулося, тому, суд робить висновок про передчасність вказаних позовних вимог.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію, суд зазначає, що права позивача в цій частині на момент звернення до суду не порушені. Суд наголошує, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише порушені права позивача.

З огляду на викладене, зазначена позовна вимога заявлена на майбутнє і є передчасною, отже, не підлягає задоволенню.

У постанові від 16.07.2020 у справі № 826/13664/18 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого не можливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 968,96грн.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , припинення її виплати та невиплати компенсації втрати частини доходів.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення та виплатити пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням мінімального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати її пенсії за період з 18.03.2019 по дату фактичної виплати такої пенсії у січні 2021 року та за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський