Справа № 990/293/23
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Київ

справа №990/293/23

адміністративне провадження № П/990/293/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Єзерова А.А., Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Пантюхова Л.Р.

третьої особи: представник Служби безпеки України Онищук С.Б.,

третьої особи: представник Ради національної безпеки і оборони України не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження як суд першої інстанції позовну заяву Fiduserve Management Limited (Фідусерв Менеджмент Лімітед) до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України та Служба безпеки України (далі - СБУ), - про визнання протиправним та нечинним Указу в частині,

УСТАНОВИВ:

10 листопада 2023 року Fiduserve Management Limited (Фідусерв Менеджмент Лімітед), звернулося до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського В.О. про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 12 травня 2023 року № 275/2023, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», у частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо Fiduserve Management Limited (Фідусерв Менеджмент Лімітед) (позиція 27 у Додатку 2 до Рішення).

У якості підстав заявленого позову представник позивача вказує те, що Указ Президента України в частині, що оспорюється, на його думку, не ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності, прийнятий за відсутності підстав, визначених статтею 3 Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» (далі - Закон № 1644-VII), і без урахування практики Європейського суду з прав людини щодо критеріїв обмеження прав згідно із конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач зазначає про відсутність будь-яких його протиправних дій чи порушень, а також інформації про будь-які докази, які б підтверджували факт існування порушень.

Позивач уважає, що він не належить до кола суб`єктів, до яких Закон дозволяє застосовувати санкції, а також, що Указом застосовано санкції, які не передбачені Законом № 1644-VII що є порушенням частини першої статті 3 зазначеного Закону.

Верховний Суд ухвалою від 15 листопада 2023 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Цією ж ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи колегією суддів у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

4 грудня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву.

Посилаючись на положення статей 19, 102, 106, 107 Конституції України, статтю 3, пункт перший частини першої статті 4, частини першу, четверту статті 10 Закону України від 5 березня 1998 року № 183/98-ВР «Про Раду національної безпеки і оборони України», статті 1, 3, 5 Закону № 1644-VII, зазначає, що санкції до позивача застосовано Радою національної безпеки та оборони України (далі - РНБО) за результатами розгляду пропозицій СБУ. РНБО було розглянуто та підтримано відповідні пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів, зокрема до позивача, про що прийнято відповідне рішення РНБО.

У подальшому, після надходження в установленому порядку на ім`я Президента України відповідних матеріалів (Рішення з додатками, проекту Указу №275/2023 та пояснювальної записки до нього), Президент України в межах реалізації вказаних вище приписів законодавства видав Указ від 12 травня 2023 року №275/2023, яким увів у дію рішення РНБО.

За позицією відповідача, вищевикладене підтверджує той факт, що оскаржуваний Указ прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України.

Відповідач наполягає, що застосування санкцій до позивача рішенням РНБО, введеним у дію оскаржуваним Указом Президента України, ґрунтується на принципах пропорційності, відповідності меті та ефективності, а також здійснено у зв`язку з наявністю достатніх підстав, визначених статтею 3 Закону № 1644-VII.

7 грудня 2023 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що він є формальним, а доводи є необґрунтованими. Уважає, що Указ прийнято з порушенням законодавчо встановленого порядку. Відповідач прийняв Указ та застосував санкції до позивача без дослідження будь-яких документів, які б свідчили про наявність підстав для їх застосування, доводи відповідача про законність Указу не відповідають дійсності.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2024 року залучено до участі у справі за позовом Fiduserve Management Limited (Фідусерв Менеджмент Лімітед) до Президента України про визнання протиправним та нечинним Указу в частині РНБО та СБУ як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

5 серпня 2024 року у судовому засіданні суд задовольнив клопотання СБУ про продовження процесуального строку для подання до суду доказів і пояснень.

5 серпня 2024 року під розписку представник позивача, відповідача та СБУ, а РНБО через електронний кабінет, повідомлені про розгляд справи на 21 жовтня 2024 року на 16-00 год.

Довідкою Верховного Суду про доставку електронного листа підтверджується доставка цієї повістки до електронного кабінету представника РНБО 6 серпня 2024 року о 13:14.

Суд вживав всіх вичерпних заходів щодо повідомлення позивача та його представників, інших учасників процесу, про місце, час і дату судових засідань.

21 жовтня 2024 року представник позивача у с/з не з`явився, причин не явки суду не повідомив.

Ухвалою суду відкладено у зв`язку з цим розгляд справи.

21 жовтня 2024 року під розписку представник відповідача та СБУ повідомлені про розгляд справи на 18 листопада 2024 року на 16-40 год.

22 жовтня 2024 року Суд через електронний кабінет надіслав представнику позивача та РНБО повістки про виклик у судове засідання на 18 листопада 2024 року на 16-40 год, зобов`язав учасників справи повідомити про наявність поважних причин неможливості прибуття до суду та роз`яснив, що в разі неприбуття в судове засідання судом будуть застосовані наслідки, передбачені статтею 205 КАС України.

Довідкою Верховного Суду про доставку електронного листа підтверджується доставка цієї повістки до електронного кабінету представника позивача адвоката Шкаровського Дениса Олеговича 22 жовтня 2024 року о 13:53.

Однак позивач повторно не прибув у судове засідання, призначене на 18 листопада 2024 року, про наявність поважних причин неприбуття у судове засідання не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Наведене свідчить про те, що позивач та його представник вдруге не з`явився у судове засідання без поважних причин.

18 листопада 2024 року представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин.

Представник СБУ у судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 131 цього Кодексу визначено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У розумінні КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Частиною п`ятою статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до частини третьої статті 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Згідно з частиною десятою статті 126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином (частина одинадцята статті 126 КАС України).

Верховний Суд своєчасно направляв на електронні адреси учасників справи повістки про виклик в судові засідання, які відповідно до довідок про доставку електронного листа своєчасно були доставлені до електронних кабінетів представника позивача адвоката Шкаровського Дениса Олеговича.

Однак позивач та його представники повторно не з`явилися у судові засідання без поважних причин, не вжили заходів для участі у судових засіданнях.

Позивач та його представники не повідомляли Суд про зміну адреси перебування, судові повістки направлені судом за останньою відомою адресою (електронною адресою) позивача та його представників, а отже вважаються врученими.

До суду від позивача та його представників не надходило обґрунтованих заяв та клопотань про поважність причин щодо неможливості прибуття в судове засідання або про розгляд справи за його відсутності.

Суд вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання.

Позивач має бути активним та бажати активних дій щодо його участі та участі його представників у судовому засіданні.

Разом із тим, позивач та його представники, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення повісток, вдруге не з`явилися у судові засідання без поважних причин, доказів в підтвердження неможливості їх прибуття у судові засідання позивачем і його представниками не надано Суду.

Суд дійшов висновку, що неявка представника позивача перешкоджає розгляду справи та позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач має активно, не зловживаючи, використовувати свої процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів під час розгляду адміністративної справи, дотримання процесуальних строків.

Пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на неприбуття позивача та його представників в судове засідання повторно, неповідомлення про причини неприбуття до суду повторно, за умови неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, Суд дійшов висновку, що цей позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, зокрема, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям). Враховуючи зазначене, судовий збір не підлягає поверненню.

Керуючись статтями 2, 22, 126, 194, 205, 240, 248, 255, 262, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Fiduserve Management Limited (Фідусерв Менеджмент Лімітед) до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України та Служба безпеки України, - про визнання протиправним та нечинним Указу в частині, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді: А.А. Єзеров

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій