Справа № 335/10734/24
Суддя: Сиротенко В. К.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: у складі головуючого судді - Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Бабенко А.С. серія ЕНА №3053779 від 15.09.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП. А також стягнути з Головного Управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області 340,00 грн сплаченого штрафу та 605,60 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Бабенко А.С. серії ЕНА №3053779 від 15.09.2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, мене, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що я нібито перевищив швидкість руху на 37км/год, а саме рухався на автомобілі «NISSAN ROGUE», державний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 87 км/год по вул .Троїцькій в м.Миколаєві при допустимій швидкості в 50км/год, чим порушив вимоги п.п 12.4. ПДР України. Під час ознайомлення на вимірювальному засобі TRUCAM із відеозаписом про нібито порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму, на екрані було зафільмовано два автомобілі, а саме легковий автомобіль темного кольору, який рухався попереду зі швидкістю більше ніж його, та автомобіль позивача. Яким саме чином інспектором було встановлено, що порушення швидкісного режиму вчинене саме ОСОБА_1 , позивачу незрозуміло, тому як вимірювальний засіб інспектором самостійно направляється на автомобіль, який саме інспектором визначається самостійно. Отже, у нього є сумнів стосовно того, що на вимірювальному засобі була зафіксована швидкість саме автомобіля, за кермом якого знаходився позивач.

Так позивачем наголошено, що постанова серії ЕНА №3053779 від 15.09.2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі не підписана особою, яка розглянула справу, а саме інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Отже, вважаю, що постанова серії ЕНА №3053779 від 15.09.2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі, неналежно оформлена та не може створювати будь-яких юридичних наслідків, в зв`язку із відсутністю підпису посадової особи.

Позивач зазначає , під час винесення вищезазначеної постанови переконливих доказів щодо порушення ОСОБА_1 швидкісного режиму надано не було. Також були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП України.

Ухвалою від 25.09.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви

26.09.2024 від позивача надійшла уточнена позовна заява

Ухвалою судді від 27.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Роз`яснено, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати до судового засідання у справі. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, представник відповідача за довіреністю Дзарданової А.М. 04.10.2024 (вхідна дата кореспонденції, надіслано через підсистеми «Електронний суд») подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову.

У відзиві зазначає, що під час несення служби 15.09.2024 року інспекторами управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС 008349 було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу NISSAN ROGUE з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався по вул. Троїцька, біля буд. № 222 зі швидкістю 87 км/год (вісімдесят сім) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 37 (тридцять сім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу інспектора, та пред`явив посвідчення водія. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення (далі Постанова) щодо Позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор ОСОБА_2 виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 340 (триста сорок) гривень, відповідно до санкції статті.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП ОСОБА_3 від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Органами Національної поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху використовується лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM ІІ». Даний прилад отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29760, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 06.12.2023 р. та чинного до 06.12.2024 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ІІ № ТС008349, є придатним до застосування.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 ІІ серійний номер 008349 та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора 470688, на підтвердження додано зазначені відеозаписи.

Крім того позивач посилається на те, що при розгляді справи ним було заявлено два клопотання про надання йому правової допомоги та про перенесення розгляду справи і обидва були залишені інспектором без задоволення. Відповідач хоче зазначити, що таке твердження є хибними. Відповідно до п. 3.2 Рішення Конституційного суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення не передбачені. Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатися правовою допомогою. Європейський суд з прав людини в п. 32 справи «Максименко проти України», обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП, не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку чи викликавши захисника на місце розгляду. За таких обставин, складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм. Вище зазначене також збігається з Постановою Верховного Суду України від 07.11.2019 по справі №487/2179/17.

Згідно з доводами сторони відповідача, справа відносно ОСОБА_1 розглянута повно та всебічно, обставини вчинення правопорушення встановлені об`єктивно, дії інспектора законні.

07.10.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , в якій зазначено, що із запису з нагрудної камери поліцейського, інспектором неодноразово відхилялося клопотання позивача щодо відкладення розгляду справу в зв`язку із необхідністю підготовки до безпосереднього розгляду та залученню адвоката. Тобто, відмова в задоволенні клопотання фактично підтверджується стороною Відповідача. Зазначене суперечить Рішенню Конституційного Суду України (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010. Рішення Конституційного Суду України (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) від 22 грудня 2010 року № 23- рп/2010: «Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, врегульовані ст.286 КАС України. За приписами ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Тобто, подання інших заяв по суті справи не передбачено.

Суд бере до уваги особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, за приписами ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено, відповідних клопотань не надходило.

Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 15.09.2024 інспектор УПП у Миколаївській області старший лейтенант поліції Бабенко А.С. виніс постанову серії ЕНА №3053779 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 15.09.2024 о 10 год 38 хв. керуючи ТЗ «NISSAN ROGUE», державний знак НОМЕР_1 в населеному пункті (вул. Троїцькій в м. Миколаєві) рухався зі швидкістю 87 км/год при встановленому обмежені в 50 км/год, чим перевищив швидкість руху на 37 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 008349, повірка 06.12.2024. Зафіксовано на нагрудний реєстратор 470688,4746751, чим порушив п. п. 12.4. ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п .12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Пунктом 5.49 ПДР України визначені вимоги до знаку "Початок населеного пункту", який має містити найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Згідно п. 5.76 ПДР України «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначаються ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З переглянутого відеозапису з лазерного вимірювача TruCam та доданих до матеріалів справи фототаблиць вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «NISSAN ROGUE», державний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 87 км/год.

Із наданої Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області карти можна побачити, що вказаний дорожній знак 5.76 знаходиться на перетині вул. Новозаводська та вул. Троїцька, а саме вже в межах міста. Місце зупинки також здійснювалося в межах дії дорожнього знаку, що можна побачити на наданій відповідачем роздруківки з Google карти.

Зважаючи на вказане гранично допустима швидкість з якою мав право рухатися автомобіль позивача в такому населеному пункті становить 50 км/год.

Таким чином, з наданих суду доказів, зокрема, з відеофайлу наданого разом з відзивом вбачається, що автомобіль позивача перевищив встановлену швидкість руху.

Позивач оскаржуючи постанову в справі про адміністративне правопорушення в змісті позовної заяви також не заперечував самого факту керування ним транспортним засобом, однак наголошував, що під час винесення постанови переконливих доказів щодо порушення ним швидкісного режиму надано не було. Також були порушені його права передбачені ст.268 КУпАП.

Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими оскільки, вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год .

Застосування відповідачем приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС001158 відповідає завданням, покладеним на органи Національної поліції, зокрема в частині забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснювалось затвердженим до відповідної роботи засобом вимірювання швидкості, та в межах повноважень посадової особи. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС001158 засвідчує порушення швидкісного режиму та є придатним до використання та конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань.

Вказаний висновок узгоджується з висновками викладеними у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі №276/201/23 та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі №608/856/23.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, судом прийнято до уваги посилання позивача на те, що постанова, яка була йому вручена, не містить підпису уповноваженої особи, що її виносила. В той же час, на думку суду відсутність підпису на постанові в розрізі доведеності винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не є самостійною підставою для скасування такої постанови та закриття провадження у адміністративній справі.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку, про відсутність підстав для визнання постанови серії ЕНА № 3053779 від 15.09.2024 року протиправною та її скасування, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 245, 247, 251, 283, 287 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію російської федерації проти України, враховуючи безпекову ситуацію у м. Запоріжжі, повне рішення складено 22.11.2024 року.

Суддя В.К. Сиротенко