Справа № 280/6939/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 листопада 2024 року Справа № 280/6939/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до 1. Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

2. Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до 1. Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 1), 2. Військової частини НОМЕР_4 (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) протиправною;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та Військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) із врахуванням виплачених позивачу сум додаткової винагороди за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_4 , яка знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні в/ч НОМЕР_2 . Рішеннями (наказами) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 № 170, від 02.06.2024 № 235, від 03.07.2024 № 293 район діяльності в/ч НОМЕР_4 визнаний районом бойових дій, відповідно участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій. Зазначає, що в/ч НОМЕР_4 протиправно не нараховано, а в/ч НОМЕР_2 не виплачено позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно у період з 18.04.2024 по 30.06.2024. Позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати йому підвищеної до 100000,00 грн додаткової винагороди протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.07.2024 відкрито провадження у справі № 280/6939/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано у Військової частини НОМЕР_4 докази.

Відповідач 2 позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 12.08.2024 № 37477) посилається на те, що в/ч НОМЕР_4 , нараховуючи додаткову винагороду позивачу, діяла у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, застосовуючи норми Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок № 260). З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що в/ч НОМЕР_4 діяла у повній відповідності до чинного законодавства, а також те, що до компетенції в/ч НОМЕР_4 не відноситься виплата нарахованого грошового забезпечення (у тому числі додаткової винагороди), протиправна бездіяльність відповідача 2 відсутня, а позов до в/ч НОМЕР_4 заявлено безпідставно. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 1 позов також не визнав, подав відзив (вх. від 14.08.2024 № 37811), в якому зазначив, що підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України згідно з Постановою № 168 є вичерпними. В позовній заяві позивач не розкрив характер своєї діяльності на займаній посаді, не надав будь-якого належного та допустимого доказу та не навів жодного факту про виконання ним бойового завдання, передбаченого пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260. Займана позивачем посада свідчить про неможливість безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), що унеможливлює виплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень. Просить у задоволенні позову відмовити.

23.08.2024 від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення (вх. № 39371). У поясненнях зазначено, що позивач хоч і перебував в районі ведення воєнних (бойових), однак підстави для здійснення виплати відповідачем 1 збільшеної додаткової винагороди до 100 000 гривень упродовж спірного періоду відсутні, оскільки він не виконував/здійснював бойові (спеціальні) завдання, тому вважає твердження позивача безпідставними та необґрунтованими належними доказами.

26.08.2024 від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 39557).

26.08.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив в/ч НОМЕР_2 (вх. № 39762). Позивач наполягає на тому, що виконуючи протягом спірного періоду завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи безпосередньо в районі їх ведення у складі в/ч НОМЕР_4 , яка є військовою частиною першого ешелону оборони, він забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, і тому має право на отримання додаткової винагороди, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

05.09.2024 від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 41102).

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_4 , яка знаходиться на грошовому забезпеченні в/ч НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами.

Рішеннями (наказами) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 № 170, від 02.06.2024 № 235, від 03.07.2024 № 293 район діяльності в/ч НОМЕР_4 визнаний районом бойових дій, відповідно участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій;

У спірний період в/ч НОМЕР_4 вела бойові дії на лінії бойового зіткнення з противником та здійснювала заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у першому ешелоні оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, на підставі відповідних бойових розпоряджень.

Так, у витязі з підсумкового бойового донесення від 01.05.2024 вх. № 59 зазначено:

«… Військовослужбовці з 18.04.2024 по 30.04.2024 року виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російській федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території * НОМЕР_6 Курилівської об`єднаної територіальної громади, Куп`янського району, Харківської області …

молодший сержант ОСОБА_1 з 18.04.2024 по 30.04.2024. …».

У витязі з підсумкового бойового донесення від 01.06.2024 вх. № 74 зазначено:

«… Військовослужбовці з 01.05.2024 по 31.05.2024 року виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російській федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території * НОМЕР_6 Курилівської об`єднаної територіальної громади, Куп`янського району, Харківської області …

молодший сержант ОСОБА_1 з 01.05.2024 по 31.05.2024. …».

У витязі з підсумкового бойового донесення від 02.07.2024 № 91/дск зазначено:

«… Військовослужбовці з 01.06.2024 по 30.06.2024 виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російській федерації, під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Курилівської СТГ Куп`янського району Харківської області …

молодший сержант ОСОБА_2 з 01.06.2024 по 30.06.2024. …».

Рапортами ТВО командира взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_4 вх. № 2874 від 03.05.2024, вх. № 3654 від 03.06.2024, вх. № 4461 від 03.07.2024, на ім`я командира в/ч НОМЕР_4 , подано списки військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_4 (у тому числі позивача), які протягом періоду з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями): наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 № 170 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», БР ком. в/ч НОМЕР_7 від 13.04.2024 № 472/ТРО, БР ком. в/ч НОМЕР_4 від 17.04.2024 № 1186/127дск, БР ком. в/ч НОМЕР_4 від 28.04.2024 № 1306/127дск, підсумкові бойові донесення командира ВМТЗ в/ч НОМЕР_4 : № 59/дск від 01.05.2024, № 74/дск від 01.06.2024 та № 91/дск від 02.07.2024.

Про складання таких рапортів, в т.ч., у відношенні позивача, вказує у відзиві в/ч НОМЕР_4 , однак у відзиві зазначає також про неможливість надання копій вказаних рапортів до суду, у зв`язку з їх переданням до в/ч НОМЕР_2 на виконання розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 від 05.07.2024 № 1559/5412. Проте, 05.09.2024 до суду від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення доказів, до якого додано витяг з рапорту вх. № 4461 від 03.07.2024.

Наказами командира в/ч НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294 прийнято рішення про виплату військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 , у тому числі позивачу, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

01.08.2024 в/ч НОМЕР_4 видала позивачу довідку № 1564/3753, з якої вбачається, що додаткова винагорода 100 000,00 грн за квітень 2024 року нарахована позивачу в розмірі 43 333,33 грн, проте виплачена у розмірі 12 805,00 грн, у травні 2024 року нараховано 100 000,00 грн, виплачено 29550,00 грн; у червні 2024 року нараховано 100 000,00 грн, виплачено 29 550,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та не виплати у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) додаткової винагороди відповідно пункту 1 Постанови № 168 у розмірі до 100 000 грн в повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій;

бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 Постанови № 704 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Статтею 4 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята Постанова № 168, пунктом 1 (в редакції, яка застосовувалася спірний період) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно пункту 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260, в редакцій, чинній станом на 18 квітня 2024 року передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами першим-п`ятим пункту 8 розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу 1 Порядку № 260).

З урахуванням пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачалось, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктами 9, 10 розділу ХХХІV Порядку № 260 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З вищенаведених правових норм слідує, що у спірний період умовами виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах, є: 1) період дії воєнного стану; 2) безпосередня участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.

При цьому виплата додаткової винагороди здійснюється за наказом командира військової частини, підставою для видачі якого є: бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення, постові відомості, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

З урахуванням положень частини 5 статті 242 КАС України, суд, під час розгляду даної адміністративної справи враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, від 21 березня 2024 року у справі № 560/3159/23, від 22 листопада 2023 року у справі № 520/690/23, від 05 червня 2024 року у справі № 200/660/23, від 05 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23 та інших стосовно застосування положень Постанови № 168, відповідно до яких виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000,00 грн обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення/здійснення (пункт 1 Постанови № 168), що має бути підтверджено відповідними документами.

Зі змісту долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що в періоди з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення.

Зазначене підтверджується:

рапортами ТВО командира взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_4 вх. № 2874 від 03.05.2024, вх. № 3654 від 03.06.2024, вх. № 4461 від 03.07.2024, на ім`я командира ВЧ НОМЕР_4 , якими подано списки військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_4 (у тому числі позивача), які протягом періоду з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), а саме: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 № 170 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», БР ком. в/ч НОМЕР_7 від 13.04.2024 № 472/ТРО, БР ком. в/ч НОМЕР_4 від 17.04.2024 № 1186/127дск, БР ком. в/ч НОМЕР_4 від 28.04.2024 № 1306/127дск, підсумкові бойові донесення командира ВМТЗ в/ч НОМЕР_4 : № 59/дск від 01.05.2024, № 74/дск від 01.06.2024 та № 91/дск від 02.07.2024, передання яких до в/ч НОМЕР_2 для здійснення виплати позивачу додаткової винагороди за спірний період підтверджено матеріалами справи;

наказами командира в/ч НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294, якими прийнято рішення про виплату військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 , у тому числі позивачу, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Проте, відповідно до довідки в/ч НОМЕР_4 від 01.08.2024 № 1564/3753 позивачу нараховано додаткову винагороду: за квітень 2024 року 43 333,33 грн (фактично виплачено в/ч НОМЕР_2 - 12 805,00 грн.); за травень 2024 року 100 000,00 грн (фактично виплачено в/ч НОМЕР_2 29 550,00 грн); за червень 2024 року 100 000,00 грн (фактично виплачено в/ч НОМЕР_2 29 550,00 грн).

З урахуванням вищевикладеного та наявних в матеріалах справи документів, суд приходить до висновку, що позивачу з урахуванням Постанови № 168 у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) повинна була нараховуватись та виплачуватись додаткова винагорода у розмірі до 10000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача 1 як на підставу для невиплати збільшеного розміру додаткової винагороди на те, що позивач не виконував/не здійснював бойові (спеціальні) завдання у вказаному періоді, оскільки такі твердження є недоведеними та спростовуються наданими до матеріалів справи письмовими доказами.

З приводу доводів представника в/ч НОМЕР_2 про те, що надані в/ч НОМЕР_4 документи містять певні недоліки, суд зазначає, що відповідні документи складені державним органом в межах наданих йому повноважень, при цьому ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, і такі помилки не повинні бути перешкодою для реалізації гарантованих державою прав особами, яких такі помилки стосуються.

Окрім того, порушення порядку обміну документами між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах № 560/3159/23 та № 560/3141/23, від 11.04.2024 у справі №560/3153/23.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач 1 протиправно не виплатив позивачу у спірний період додаткову винагороду у збільшеному до 100000 гривень розмірі в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах, а тому наявні підстав для зобов`язання відповідача 1 здійснити виплату позивачу таких сум.

Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць із формулюванням «за кожен день участі позивача у заходах», оскільки Постанова № 168 такого права не встановлює, та передбачає, що додаткова винагорода у визначених Постановою № 168 випадках виплачується в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем 2 виконаний обов`язок щодо нарахування позивачу у спірних періодах додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, з розрахунку до 100 000,00 гривень пропорційно часу участі у відповідних діях та заходах, підтвердженням чого є довідка в/ч НОМЕР_4 від 01.08.2024 № 1564/3753, відтак, заявлені до в/ч НОМЕР_4 позовні вимоги про зобов`язання нарахувати відповідну додаткову винагороду є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо інших тверджень сторін, то суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

В даному випадку інші твердження сторін не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовної заяви.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно).

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в повному обсязі додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно), з урахуванням раніше сплачених сум додаткової винагороди за вказаний період.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 21.11.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко