Справа № 440/8703/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Алєксєєва Н.Ю.

12 листопада 2024 р.Справа № 440/8703/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача - Недержавну некомерційну професійну організацію «Національна асоціація адвокатів України», повторно розглянути його запит про надання публічної інформації від 10.06.2023 з урахуванням висновків суду і надати запитувану публічну інформацію в електронному вигляді.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 15.03.2022 він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо перерахованих ним коштів на користь Збройних Сил України. У відповідь на звернення отримав відмову відповідача у наданні публічної інформації, яку оскаржив до суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 440/4399/22 його адміністративний позов був задоволений та відповідач зобов`язаний надати йому вказану публічну інформацію.

Судове рішення звернено до примусового виконання і наразі відкрите виконавче провадження, проте відповідач запитувану інформацію досі не надав. У зв`язку з чим, 10.06.2023 він подав на електронну пошту відповідача новий запит на отримання публічної інформації з проханням надати інформацію про перераховані НААУ кошти на користь Збройних Сил України на новий період. Запит отриманий відповідачем 10.06.2023, але проігнорований, оскільки відповіді на запит не надав.

06.07.2023 позивачем надані додаткові пояснення, у яких ОСОБА_1 повідомив суд, що після подання позову він отримав від відповідача відповідь на свій запит від 10.06.2024, датований 19.06.2023, у паперовому вигляді, хоча просив надіслати йому відповідь на електронну пошту. Також, зазначає про необґрунтованість відмови відповідача з посиланням на рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 № 50, оскільки у своєму запити він не просив надати фінансову звітність.

З посиланням на положення ч. 1 ст. 371 КАС України позивач просить допустити рішення суду до негайного виконання.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач вказує, що запит на інформацію ОСОБА_1 отриманий 12.06.2023, оскільки 10.06.2023 є суботою (неробочим днем). 19.06.2023, тобто з дотриманням строку, встановленого ст. 20 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), позивачу надана відповідь на його запит, що останнім не заперечується.

Позивачем у запиті визначено одразу два способи листування, а саме: поштову адресу та електрону адресу. Відповідач вважає, що надання інформації альтернативно у письмовій або в електронній формі є допустимим.

Відповідач вважає, що твердження ОСОБА_1 не відповідають дійсності, а фактичні обставини справи свідчать про обізнаність останнього зі змістом відповіді від 19.06.20023 на момент звернення до суду.

Також відповідач вважає, що доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивача з оскаржуваними діями чи бездіяльністю у частині доступу до публічної інформації, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Крім того, відповідач вказує, що доступ до запитуваної позивачем інформації закрито на підставі рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 № 50 «Про закриття доступу до фінансової звітності органів адвокатського самоврядування на період запровадження воєнного стану», тому ОСОБА_1 обґрунтовано відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження)) вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені частково.

Судовим рішенням визнані протиправними дії Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України щодо несвоєчасного надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 10.06.2023.

Визнана протиправною відмова Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України в наданні ОСОБА_1 інформації на запит від 10.06.2023.

Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України зобов`язана повторно розглянути запит про отримання публічної інформації від 10.06.2023 з урахуванням висновків суду і надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних Сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24.02.2022 по 10.06.2023.

У задоволені позовних вимог в іншій частині ОСОБА_1 судом відмовлено.

За рахунок бюджетних асигнувань Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» на користь ОСОБА_1 стягнуто 429,44 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення вмотивовано тим, що при вирішенні питання, в який момент часу обов`язок щодо надання відповіді на запит вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, то таким моментом є здача документа на пошту. Натомість реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку.

Також, судом зазначено, що одним із джерел фінансування відповідача є щорічні внески адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування. Позивач є адвокатом та членом Національної асоціації адвокатів України. З урахуванням наведеного суд визнав, що позивач має право знати напрямки використання внесків, які сплачуються ним до відповідача. Судом враховано, що запитувана інформація не є інформацією з обмеженим (конфіденційною, таємною або службовою інформацією), оскільки має публікуватися відповідачем в силу приписів Статуту. Також суд визначився, що питання фінансової допомоги або надання необхідних матеріальних ресурсів Збройним Силам України та іншим утворенням, на які прямо покладений обов`язок захисту суверенітету нашої Держави мають надзвичайний суспільний інтерес.

Суд дійшов висновку, що відмова у наданні позивачеві інформації з підстав того, що доступ до запитуваної ним інформації закрито на період запровадження воєнного стану суперечить як приписам Закону України «Про доступ до публічної інформації» так і в цілому з огляду на встановлені обставини, а тому надана не по суті запиту відповідь вважається неправомірною відмовою в наданні інформації, що є підставою для визнання такої відмови відповідача, як розпорядника інформації, протиправною.

З метою відновлення порушених прав позивача, суд визнав, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмову відповідача в наданні інформації на запит від 10.06.2023 та зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» повторно розглянути запит про отримання публічної інформації від 10.06.2023 з урахуванням висновків суду і надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24.02.2022 по 10.06.2023.

За наведеного, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог ОСОБА_1

06.08.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи звернення не вирішенням судом питання щодо звернення судового рішення до негайного виконання.

Окрім того, позивач вказує, що за змістом його позовних вимог, він наполягав на надання відповіді відповідачем саме в електронному вигляді. Відповідач відреагував на його інформаційний запит у паперовому вигляді, а електронну відповідь так ніколи й не надав. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд вирішити в додатковому рішенні це питання теж.

07.08.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи звернення не вирішенням судом питання про розподіл судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у постановлені додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 440/8703/23 ОСОБА_1 відмовлено. За висновком суду, вирішення питання про розподіл судових витрат здійснюється судом, яким було ухвалено відповідне судове рішення, зокрема Другим апеляційним адміністративним судом та Верховним Судом.

Заява ОСОБА_1 від 06.08.2024 Полтавським оружним адміністративним судом задоволена 15.08.2024, шляхом прийняття додаткового рішення про визнання протиправною бездіяльності Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України щодо не надіслання на електронну адресу ОСОБА_1 відповіді на запит від 10.06.2023 та зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» направити на електронну адресу ОСОБА_1 відповідь на запит про отримання інформації про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних Сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24.02.2022 по 16.06.2023. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Судом також відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про звернення рішення до негайного виконання.

Судове рішення вмотивовано тим, що будь-яких доказів саме надіслання відповіді на запит позивача на електронну пошту позивача матеріали справи не містять. Беручи до уваги те, що запит від 10.06.2023 відповідачем не розглянуто та відповіді на такий запит ще не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідь на запит буде надана без надання копій підтверджуючих документів стосовно наданої інформації.

Враховуючи, що дане рішення є рішенням зобов`язального характеру і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, у суду відсутні підстави звертати це рішення до негайного виконання.

Частково не погоджуючись з рішенням суду від 06.08.2024, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його змінити в часині розподілу судових витрат - стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору на суму 858,88 грн.

Не погоджуючись із ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 зводяться до необхідності вирішити питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 та додатковим рішенням того ж суду від 15.08.2024, в апеляційній скарзі Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України просить скасувати судові рішення та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційних скарг, відповідач зазначає доводи, фактично аналогічні аргументам, наведеним у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .

Крім того, скаржник вказує, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить належного обґрунтування щодо виходу судом за межі позовних вимог ОСОБА_1 .

Також, скаржник наголошує на тому, що позивач у своєму позові не просив суд ані визнати дії відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді протиправними, ані визнати відмову у наданні інформації за запит протиправною. Тому задовольняючи вимоги позивача у спосіб, вказаний у судових рішеннях, є безпідставним виходом суду за межі пред`явленого позову. На думку скаржника, з огляду на зміст позовної заяви ОСОБА_1 судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач не оскаржив дії щодо неналежного розгляду його запиту від 10.06.2023 чи відмову в наданні запитуваної інформації та відповідні доводи у цій справі не завив, у зв`язку з чим скаржник вважає, що надання оцінки змісту листа Національної асоціації адвокатів України від 19.06.2023 не відноситься до предмету доказування у цій справі.

Скаржник вказує, що судом першої інстанції порушені правила предметної юрисдикції, оскільки відносини зі сплати членських внесків між учасниками юридичної особи та юридичною особою, створеною без мети отримання прибутку, є корпоративними.

У відзиві на апеляційні скарги Національної асоціації адвокатів України, позивач ОСОБА_1 зазначає, що під час повторного розгляду справи суд нижчої інстанції не має права не виконувати вказівки суду вищої інстанції в його судовому рішенні, тому Полтавський окружної адміністративний суд не мав права не виконувати постанову Верховного Суду і. розглянувши питання про правомірність відмови надати йому інформацію із зобов`язанням її надати, належним чином виконав вказівки Верховного Суду.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 34 Конституції України закріплює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Таке конституційне та законодавче регулювання права особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, яким визначено, що кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір (п. 2 ст. 19). Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI забезпечується у тому числі шляхом надання інформації на запити (п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012).

У преамбулі Закону № 2939-VI зазначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Означені норми права дають підстави для висновку, що володільцем публічної інформації може бути, як суб`єкт владних повноважень, так і інші розпорядники публічної інформації, визначені Законом № 2939-VI.

Деталізація видів розпорядників публічної інформації міститься у статті 13 Закону № 2939-VI.

Так, окрім суб`єктів владних повноважень, до розпорядників інформації Закон № 2939-VI, відносить:

юридичних осіб, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

осіб, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

суб`єктів господарювання, які володіють інформацією про стан довкілля; про якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; а також іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) (ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI).

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) (ч. 2 ст. 13 Закону № 2939-VI).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у пункті 5 частини першої цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами ) (ч. 3 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).

За частиною першою ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних вебсайтах у мережі «Інтернет»; на єдиному державному вебпорталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із частиною першою ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини першої ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга статті 19 Закону № 2939-VI). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч. 3 ст. 19 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини п`ятої ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частини першої ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як передбачено у частині першій ст. 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно із частиною першою ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України (ч. 3 ст. 23 Закону № 2939-VI).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 5076-VI).

Статтею 45 Закону № 5076-VI передбачено, що Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

Національна асоціація адвокатів України, зокрема, забезпечує доступ та відкритість інформації стосовно адвокатів України.

Національна асоціація адвокатів України є юридичною особою та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першою ст. 46 Закону № 5076-VI організаційними формами адвокатського самоврядування, зокрема є рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.

Згідно з частиною першою, пунктами 4, 13 частини четвертої ст. 55 Закону № 5076-VI в період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України. Повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України. Рада адвокатів України підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України.

Статтею 57 Закону № 5076-VI встановлено, що рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Судовим розглядом справи встановлено, що 10.06.2023 (субота) о 17:10 год на електронну пошту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» () з електронної пошти () позивачем ОСОБА_1 надісланий електронний лист наступного змісту, - «Доброго дня. надсилаю запит з підписом ЕЦП і без нього Відповідь прошу надати на цю пошту» (а.с. 10 звор).

За змістом інформаційного запиту ОСОБА_1 , останній просив надати йому в електронному вигляді актуальну інформацію про те, скільки коштів було перераховано на користь ЗСУ чи інших правоохоронних органів за період з 24.02.2022 по 16.06.2024 та електронні копії підтвердних платіжних документів.

В запиті ОСОБА_1 зазначив прохання про надіслання відповіді в електронному (сканованому) вигляді на адрес його електронної пошти. Окремо зазначив, що надання паперової відповіді не потрібно (а.с. 10).

19.06.2023 за № 1104/0/2-23 керівником Секретаріату НААУ підписаний паперовий лист-відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 , який 20.06.2023 о 13:23 год прийнятий установою АТ «Укрпошта» (ВПЗ Київ-70) для відправлення на адресу позивача.

За сталою практикою Верховного Суду, обов`язок щодо надання відповіді на запит вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою з дати здачі документа на пошту. Натомість реєстрація відповіді на запит як вихідного документу у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку (постанови Верхового Суду від 26.02.2021 у справі № 460/1684/19, від 13.06.2024 у справі № 440/8703/23).

Відповідно до ст. 3, 5, 8 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг», - електронні документи є частиною ділового обороту, і юридичну силу електронного документа не може бути заперечено виключно через те, що він має електронну форму.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача розглянути його інформаційний запит від 10.06.2024 і надіслати на його електрону пошту відповідь на інформаційний запит.

Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2013 № 253 із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 54 затверджений Порядок оприлюднення фінансової звітності органів адвокатського самоврядування.

Розділом 2 цього Порядку визначено, що фінансова звітність органів адвокатського самоврядування щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України (п.п. 2.1).

Фінансова звітність органів адвокатського самоврядування включає: баланс, звіт про фінансові результати та подається у встановлений законодавством України строк органам, до сфери управління яких вони підпорядковуються (п.п. 2.2).

Національна асоціація адвокатів України, Рада адвокатів України, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України, ради адвокатів регіонів, кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури повинні у строк до 28 лютого поточного року, що слідує за звітнім роком подати згідно встановленої форми фінансових показників статей балансу для оприлюднення до Секретаріату Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України (Додаток 1,2,3,4) (п.п. 2.3).

Додаток № 3 Порядку визначає форму звітності для НААУ, РАУ, яка складається, зокрема з Таблиці № 2 «Розшифровка витрат».

Відповідно до частини 4 ст. 58 Закону № 5076-VІ, фінансова звітність органів адвокатського самоврядування щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України.

Як зазначено у постанові вище, у листі від 19.06.2023 за № 1104/0/2-23, у якості підстави для відмови у наданні запитуваної позивачем інформації відповідачем зазначено рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 № 50 «Про закриття доступу до фінансової звітності органів адвокатського самоврядування на період запровадження воєнного стану», яким закрито доступ до фінансової звітності органів адвокатського самоврядування та вирішено не розголошувати вказану інформацію перед третіми особами, крім випадків передбачених законодавством, на період воєнного стану.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наявність чинного рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 № 50, оскільки у Законі № 5076-VІ не встановлено випадків, в яких відповідач звільняється від обов`язку оприлюднення фінансової звітності органів адвокатського самоврядування.

У постанові від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Враховуючи наведене вище, встановлені обставини справи, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.08.2024 у цій справі, колегія суддів зазначає про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача розглянути його інформаційний запит від 10.06.2024 і надіслати на його електрону пошту запитувану інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних Сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24.02.2022 по 10.06.2024 разом з електронними копіями підтвердних платіжних документів. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для застосування судом першої інстанції положень частини 2 ст. 9 КАС України та виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції заувагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційних скарг позивача та відповідача, про скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені статтею 308 КАС України. При цьому, визначені КАС України межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених у апеляційний скарзі доводів, а вихід за межі апеляційної скарги можливий лише у разі порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 в повному обсязі. Також, колегія суддів констатує неврахування судом положень частини другою ст. 19 Закону № 2939-VI та частини 4 ст. 58 Закону № 5076-VІ.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права (п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Відповідно до частини 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанцій, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що при подачі адміністративного позову через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн (одна немайнова вимога + похідна) (т. 1, а.с. 4), при подачі апеляційної скарги - 1.030,66 грн (т. 1, а.с. 37), при подачі касаційної скарги - 1.374,21 грн (т. 1, а.с. 123), всього 3.263,74 грн.

Таким чином, відповідно до положень ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача належить стягнути 3.263,74 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Питання щодо повернення надміру плаченого судового збору позивач не позбавлений можливості вирішити в порядку, встановленому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом восьмим частини 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 1 частини 1 ст. 263 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суд розглядає справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість клопотання позивача щодо негайного виконання судового рішення у цій справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 293, 308, 310, 313, 317, 321, 322, 325, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі № 440/8703/23 скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Зобов`язати Недержавну некомерційну професійної організацію «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України розглянути запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 10 червня 2023 року з урахуванням висновків суду і надіслати ОСОБА_1 на електронну адресу публічну інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних Сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2023 року, а також електронні копії підтвердних платіжних документів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3.263 (три тисячі двісті шістдесят три) гривни 74 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судове рішення в частині зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організацію «Національна асоціація адвокатів України» розглянути запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 10 червня 2023 року з урахуванням висновків суду і надіслати ОСОБА_1 на електронну адресу публічну інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних Сил України чи інших правоохоронних органів за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2023 року, а також електронні копії підтвердних платіжних документів звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 листопада 2024 року.