Справа № 497/1406/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 р.м. ОдесаСправа № 497/1406/24

Перша інстанція: суддя Тончева Н.М,

повний текст судового рішення

складено 23.10.2024, с-ще Бессарабське

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: рядовий відділу організації несення служби в м.Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудима Віктор Михайлович, про визнання дії протиправними, скасування постанови та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) та просив:

- визнати протиправними дії рядового відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудими В., які полягають в складанні постанови серії ЕНА №02321710 від 05.06.2024 року;

- скасувати постанову серії ЕНА №02321710 від 05.06.2024 року суб`єкта владних повноважень (рядового відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудими В.) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень;

- справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що оскаржену постанову він вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рядовим відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудимою В.М. не було надано доказів вчинення ним правопорушення, а тому вважає вимоги про зупинку та пред`явлення посвідчення водія незаконними.

Також позивач зазначив, що поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення формально підійшов до розгляду справи, не бажав встановити дійсні обставини справи, порушив процедуру розгляду справи, та стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не відмовлявся надати на вимогу поліцейського посвідчення водія та всі необхідні документи після того, як буде надано доказ, на який поліцейський посилався після зупинення його транспортного засобу, як на законну підставу для зупинки.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.06.2024 року рядовим відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гудимою В. було винесено постанову серії ЕНА №02321710 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 05.06.2024 року, о 14 год. 58 хв., керуючи автомобілем марки HYUNDAI IONIQ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Незалежності в м.Ізмаїл, рухався зі швидкістю 78 км/год у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкістю на 28 км/год. Швидкість руху вимірювалось приладом «Trucam». Водій вищевказаного транспортного засобу не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.126 КУпАП.

12 червня 2024 року позивач звернувся до начальника УПП в Одеської області ДПП ОСОБА_2 та начальника відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Марунича В.М. із заявою про порушення дисциплінарного провадження відносно поліцейських відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього та винесення постанови від 05.06.2024 р.

На підставі даної заяви було проведено службове розслідування та 19.06.2024 року рішенням тво начальника УПП в Одеській області ДПП майора ОСОБА_3 щодо розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП було скасовано, а справу надіслано на новий розгляд на підставі п.2 ч.1 ст.293 КУпАП.

Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем самостійно скасовано оскаржувану постанову серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому і відсутній предмет спору.

Суд також зазначив, що із норми права, визначеної ст. 286 КАС України, вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст.245 КАС України та не передбачає визнання дій відповідача протиправними, а відтак, суд відмовив позивачу у задоволенні цієї вимоги.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не в повній мірі відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регламентуються ст.286 КАС України.

Відповідно до частин 3 та 6 названої статті встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо за наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, таке стягнення не може бути посилено.

Як вже було зазначено вище, спірною постановою позивача рядовим відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Гудимою В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Разом з цим, матеріалами справи також встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 щодо порушення дисціплінарного провадження стосовно посадових осіб відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскарженої постанови, було проведено службове розслідування, за результатами якого постанову серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП скасовано, а справу надіслано на новий розгляд на підставі п.2 ч.1 ст.293 КУпАП.

Так, згідно ч.1 ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підтвердження наведених вище обставин, ДПП до апеляційного суду надано копію рішення від 19.06.2024 року щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.06.2024 року серії ЕНА №2321710 та надсилання справи на новий розгляд (а.с.137).

Таким чином, 17.06.2024 року позивач звернувся до суду, а 19.06.2024 року рішенням відповідача оскаржена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасована.

За змістом пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

При встановленні під час розгляду справи факту виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, варто акцентувати увагу, що вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Аналіз наведених правих норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що оскільки матеріалами справи встановлено, що оскаржуване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме постанова серії ЕНА №2321710 від 05.06.2024 року, самостійно скасовано суб`єктом владних повноважень, наразі права позивача, які стосуються саме цього предмету спору про притягнення його до відповідальності саме цією спірною постановою, не порушені.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідним наголосити, що сама по собі позовна вимога щодо визнання дій протиправними рядового поліції не породжує певних правових наслідків по винесенню постанови по справі про адміністративне правопорушення з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, на виконання яких він наділений владними повноваженнями.

В даному випадку, оскаржувані за цим позовом дії працівника поліції реалізовані відповідною постановою, а тому колегія суддів вважає, що вказані окремо дії не порушують права та інтереси позивача у розумінні наведених приписів адміністративного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення першої інстанції повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, а саме якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 308, 309, 315, 319, 321, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі №497/1406/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дії протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук