Справа № 947/18516/24
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/155/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№2277079 від 30.05.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Григор`єва Віктора Вікторовича, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА№2277079 від 30.05.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.121-3 ч.1 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 30.05.2024 року інспектором 2-го взводу 4-ої роти 2-го батальону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Буровим Станіславом Олеговичем, була винесена постанова ЕНА№2277079 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121-3 ч.2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

У вказаній вище постанові зазначено, що 30.05.2024 року ОСОБА_1 о 18:56 год. за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км, керував транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

Зазначає, що з діями працівника поліції та вказаною вище постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності він не погоджується, вважає, що його дії не містили склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121-3 ч.1 КУпАП.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 17.06.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№2277079 від 30.05.2024 року залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: надати докази надсилання листом з описом вкладення відповідачам копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї. Роз`яснено позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, вказаною вище ухвалою суду було роз`яснено позивачу, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у справі.

15.07.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.08.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№2277079 від 30.05.2024 року. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Некришева Євгенія Андрійовича надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки 30.05.2024 року в ході виконання службових обов`язків інспектором 2-го взводу 4-ої роти 2-го батальону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 за адресою: 21 км. Новомиколаївської дороги (Старокиївське шосе) було виявлено транспортний засіб BMW I4 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним з номерним знаком, який не відповідає вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України. Також вказаний факт правопорушення підтверджується фотознімком. При цьому, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження його правової позиції, які б спростували факт порушення ним п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Григор`євим Віктором Вікторовичем надано відповідь на відзив, відповідно до якого він, не погоджуючись з твердженнями відповідача викладеними у відзиві, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Суд, дослідивши доводи учасників справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

30.05.2024 року інспектором 2-го взводу 4-ої роти 2-го батальону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Буровим Станіславом Олеговичем винесено постанову ЕНА№2277079 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 гривень за те, що 30.05.2024 року ОСОБА_1 о 18:56 год. за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км, керував транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

За змістом постанови вбачається, що до постанови додається в якості доказів фото фіксація правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Правилами Дорожнього Руху ( ПДР ) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно п.2.9 «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до таблиці 1 п.2.1 розділу 2 ДСТУ 4278-2019 встановлено, що номерні знаки, які були встановлені на транспортному засобі BMW I4 номерний знак 03 СМ 2773 під керуванням позивача, належать до підтипу 2.1 типу 2 знаки для разових поїздок для всіх типів автомобілів, автомобільних причепів, крім ти. Які видають підприємства-виробники та суб`єкти господарювання, діяльність яких пов`язана з реалізацією транспортних засобів.

Як встановлено з фото, на номерному знаку транспортного засобу BMW I4 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача наявні UA символ державної належності, 03 код адміністративно-територіальної належності, СМ літеро сполука, що позначає серію та 2773 порядковий номер та відповідно до додатку №1 до вимог до номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2021 року №166, вказані номерні знаки належать до типу 2 знаки для разових поїздок для всіх типів автомобілів, автомобільних причепів.

Відповідно до таблиці №2 додатку №2 до вимог до номерних знаків транспортних засобів «Габаритні розміри номерних знаків, кількість літер та цифр на знаках, колір поля знаків, літер, цифр та ребер жорсткості та наявність світлоповертальної плівки на знаках вбачається, що колір знаків повинен бути червоний, колір цифр, літер та ребра жорсткості знаків повинен бути білий.

Також, відповідно до таблиці 2 п.2.2 розділу 2 ДСТУ 4278-2019 колір поля знаків повинен бути червоний, а колір цифр, літер та ребра жорсткості знаків повинен бути білий.

З фотознімку, наданого відповідачем, на транспортному засобі BMW I4 встановлено номерний знак 03 СМ 2773, на якому колір цифр, літер та ребра жорсткості червоні, що не відповідає вимогам стандарту.

Таким чином, судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП до порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів віднесено керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Будь яких доказів на спростування обставин зазначених в оскаржуваній постанові суду надано не було, тому суд приходить до висновку про доведеність у судовому засіданні факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та відповідність зазначених у постанові обставин фактичним обставинам, що підтверджує законність та обґрунтованість винесеної постанови, щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» ( Закон № 580-VIII ), поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином суд приходить до висновку що у інспектора патрульної поліції при візуальному спостереженні транспортного засобу на якому були номерні знаки, що не відповідали вимогам стандарту, були законні підставі для зупинення такого транспортного засобу, а зазначений у постанові доказ у вигляді фотофіксації правопорушення відповідає вимогам про належні та допустимі докази на підставі яких можливо встановлювати обставини справи.

Інші посилання позивача про дії інспектора поліції на місці розгляду справи та складення постанови не є такими, що впливають на факт виявленого правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності та, при наявності відповідної заяви від особи, можуть бути предметом дослідження дисциплінарних органів МВС України.

Крім того, в якості відповідача позивачем було визначено Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, адресу зазначено - м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Суд звертає увагу на тому, що пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 121 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на викладене, оскільки відповідач - Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним підрозділом Національної поліції України, який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у цьому випадку є Департамент патрульної поліції, тобто суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а Управління патрульної поліції в Одеській області є лише територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції та не має статусу юридичної особи.

При цьому, чинний КАС України, на відмінну від ЦПК України та ГПК України, не передбачає можливості розгляду справи за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Управління патрульної поліції в Одеській області, яке є структурним підрозділом Національної поліції України, та не є юридичною особою, не може бути визначений в якості відповідача у даній справі.

Належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Так, Департамент патрульної поліції Національної поліції України є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.3, 4, 5, 6ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Як вже зазначалось, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2024 року позивачу було роз`яснено, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив, що вчиняв правопорушення, однак відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 2277079 від 30.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не підлягає скасуванню і її слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№2277079 від 30.05.2024 року - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В. С. Петренко