Справа № 140/4481/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 140/4481/24 пров. № А/857/22425/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року (головуючий суддя Плахтій Н.Б., м.Луцьк) у справі №140/4481/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24.04.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці (відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 16.01.2024 №UA205140/2024/000008/2.

Позов обґрунтовує тим, що 03.10.2023 між ФОП ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_2 (Туркменістан) укладено зовнішньоекономічний контракт №EKS-2, відповідно до якого підприємець ОСОБА_2 (продавець) зобов`язувався поставляти товар - кондитерські вироби, торгівельна марка «BURKUT», а позивач прийняти та оплатити такий товар на умовах, визначених у контракті. Відповідно до інвойсу від 03.10.2023 № 2 підприємцем ОСОБА_2 поставлено товар в асортименті, вказаному в додатку №1 до контракту. З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту 15.01.2024 декларантом ФОП ОСОБА_1 в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано митну декларацію 24UA81U1 з описом товару «кондитерські вироби без вмісту какао, без жирових добавок, з начинкою: жувальні цукерки з різними фруктовими смаками «Durdane», упаковка 8 кг коробка (8 пакетів по 1000гр) - 1250 коробок». Митна вартість товару декларантом визначена самостійно за першим методом, за ціною контракту, скоригована на суму витрат на транспортування, та на підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано ряд документів. Зазначає, що 15.01.2024 декларанту надійшло повідомлення від митного органу про те, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, у зв`язку з чим необхідно згідно із статтями 53 та 54 Митного кодексу України (МК України) в 10-ти денний термін надати додаткові документи. Незважаючи на наданий перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості, Волинською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000008/2 від 16.01.2024. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 - на рівні 2,51 дол.США/кг за МД №UA807200/2023/015552 від 06.11.2023. Позивач вважає, що висновки митного органу в рішенні про коригування митної вартості від 16.01.2024 №UA205140/2024/000008/2 зроблені без будь-якого аналізу змісту наданих до митного оформлення документів, наданих на вимогу митного органу додаткових документів, та документів, направлених самостійно ФОП ОСОБА_1 , на адресу митного органу відповідно до пункту 8 статті 55 МК України. Позивач також зауважує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів від 16.01.2024 №UA205140/2024/000008/2 зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не наведено жодних пояснень щодо зроблених коригувань митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку позивача, митним органом при винесенні рішення про коригування митної вартості №UA205140/2024/000008/2 від 16.01.2024 не було спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність декларанта визначити на підставі наданих документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за правилами, визначеними у статті 58 МК України. Митниця не підтвердила належними доказами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA205140/2024/000008/2 від 16.01.2024 є необґрунтованим та таким, що суперечать вимогам МК України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.01.2024 №UA205140/2024/000008/2.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ФОП ОСОБА_1 подано МД №24UA81U1 від 15.01.2024 на товар 1: «Кондитерські вироби без вмісту какао, без жирових добавок, з начинкою: жувальні цукерки з різними фруктовими смаками «Durdane», упаковка 8 кг коробка (8 пакетів по 1000гр) - 1250 коробок. Не містить ГМО. Торговельна марка «BURKUT». Виробник - Приватний підприємець ОСОБА_3 , TM.». Разом з МД №24UA81U1 від 15.01.2024 подано перелік документів, визначених в графі 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій». Митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості товару, про що свідчить інформація, внесена у графі 43 МД. Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України за вказаною МД, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: відповідно до рахунку на оплату від 28.11.2023 №276 постачальником послуг є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО», що суперечить перевізнику, вказаному в автотранспортній накладній від 23.11.2023 №АА 0069883; згідно з пунктом 1 договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 умови передбачені договором, зазначаються у заявці, однак заявки не подано до митного оформлення; згідно з рахунком на оплату від 28.11.2023 №276 вартість транспортно-експедиційних послуг по маршруту Туркменістан п/п Сірет-Порубне становить 137877 грн, орієнтовна відстань по маршруту становить 4710 км, що в перерахунку 29,27 грн/км (137877/4710), в цей час транспортно-експедиційні послуги по маршруту Сірет- Порубне-Луцьк становить 12123 грн, відстань по маршруту орієнтовно 382 км, що становить 31,73 грн/км (12123/382). Вказане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості. Апелянт вказує, що у графі 16 автотранспортної накладної №АА 0069883 від 23.11.2023, яка надавалася декларантом під час митного оформлення, містилась інформація про перевізника, яка суперечить відомостям з рахунку на оплату (рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги) від 28.11.2023 №276, оскільки постачальником послуг відповідно до даного документу є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО». Зазначає, що пункт 5.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом (договору (контракту) про перевезення) від 15.11.2023 №15-11 визначає, що розмір винагороди експедитора становить різниця між вартістю перевезення, узгодженою з між замовником та третьою особою перевізником та вартість перевезення, визначеною у цьому Договорі. Водночас, у даному випадку разом із МД від 15.01.2024 №24UA81U1 декларант не подав до митного оформлення жодних письмових документів, які б підтверджували укладення відповідного договору між ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» та перевізником, зазначеним у автотранспортній накладній №АА 0069883 від 23.11.2023. Зважаючи на вказане, інспектором митниці направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості. Проте, декларантом на вимогу митниці не надано жодних додаткових документів, а листом від 16.01.2024 повідомлено про їх відсутність. З огляду на наведене вище, апелянт вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA205140/2024/000008/2 від 16.01.2024 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

08.10.2024 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, підтверджували числові значення митної вартості товару. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

03.10.2023 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та підприємцем ОСОБА_2 (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №EKS-2, відповідно до умов якого продавець поставляє (продає), а покупець приймає (купує) і оплачує на умовах цього контракту товар, що відповідає за якістю вимогам стандартів, передбачених для даного виду продукції.

Згідно із пунктом 1.2 вказаного контракту асортимент товару, кількість, ціна, строк поставки визначаються сторонами в специфікації в (Додатку №1) до цього контракту.

На виконання умов контракту від 03.10.2023 №EKS-2, на підставі специфікації (додаток 1) до вказаного контракту позивачу було поставлено цукерки жувальні «Durdane» з різними фруктовими смаками, пакування - 8 кг коробка (8 пакетів по 1000 грам) вартістю 16400 доларів США, що підтверджується інвойсом від 03.10.2023 №2.

15.01.2024 з метою здійснення митного оформлення товару «Кондитерські вироби без вмісту какао, без жирових добавок, з начинкою: жувальні цукерки з різними фруктовими смаками «Durdane», упаковка 8 кг коробка (8 пакетів по 1000 гр) - 1250 коробок. Не містить ГМО. Торговельна марка - «BURKUT». Виробник - Приватний підприємець ОСОБА_3 , TM.», декларантом позивача подано до Волинської митниці митну декларацію №24UA81U1. Митна вартість визначена за першим методом - за ціною договору та становить 16400 Доларів США.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, в т.ч. заявку та оплату за перевезення (за наявності); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

У відповідь на вказане повідомлення декларант листом від 16.01.2024 №16/01_02 повідомив, що усі наявні документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів надано та просив прийняти рішення на основі наявних документів, без врахуванням термінів, визначених статтею 53 МК України.

16.01.2024 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000008/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/000130.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності: відповідно до рахунку на оплату від 28.11.2023 №276 постачальником послуг є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО», що суперечить перевізнику, вказаному в автотранспортній накладній від 23.11.2023 №АА 0069883; згідно пункту 1 договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 умови передбачені Договором, зазначаються у Заявці, однак Заявки не подано до митного оформлення; згідно рахунку на оплату від 28.11.2023 №276 вартість транспортно-експедиційних послуг по маршруту Туркменістан п/п Сірет-Порубне становить 137877, орієнтовна відстань по маршруту становить 4710 км, що в перерахунку 29,27 грн/км (137877/4710), в цей час транспортно-експедиційні послуги по маршруту Сірет-Порубне-Луцьк становить 12123 грн, відстань по маршруту орієнтовно 382 км, що становить 31,73 грн/км (12123/382). Вказане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Декларантом на вимогу митниці не надано жодних додаткових документів, листом від 16.01.2024 повідомлено про їх відсутність.

За умови надання, згідно статті 53 МК України документів, витребуваних митним органом, які містять достовірну, об`єктивну інформацію щодо визначення митної вартості товару, яка піддається обчисленню, і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (статті 59 МК України) та методу 26 (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень статей 55 та 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 на рівні 2,51 дол.США/кг за МД №UA807200/2023/015552 від 06.11.2023.

19.01.2024 декларант подав митну декларацію №24UA55U8, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

30.01.2024 ФОП ОСОБА_1 звернулася до відповідача із листом, в якому просила прийняти рішення про визнання митної вартості у відповідності до пункту 9 статті 5 МК України за ціною контракту та додатково надала наступні документи: платіжну інструкцію від 05.01.2024 №4, прайс-лист від 03.10.2023, платіжну інструкцію в іноземній валюті №4 від 13.10.2023, лист ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» від 14.01.2024 №39, договір №23/12/2022/1/22 від 23.12.2022, транспортну заявку від 28.11.2023 №7010 до договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-11 від 15.11.2023.

За результатами розгляду вказаної заяви, Волинська митниця листом від 12.02.2024 №7.3-2/7.3-15-02/10/1796 повідомила, що рішення про коригування митної вартості від 16.01.2024 №UA205140/2023/000008/2 не підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Згідно з вимогами частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi. Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, колегія суддів зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Зокрема, були подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.10.2023 №EKS-2, додаток 1 до вказаного контракту (специфікація), рахунок-фактура (інвойс) №2 від 03.10.2023, пакувальний лист до інвойсу №2 від 03.10.2023 договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-11 від 15.11.2023, додаткова угода від 15.1.2023 до вказаного договору, довідка про транспортно-експедиційні витрати б/н від 28.11.2023, рахунок на оплату №276 від 28.11.2023, автотранспортна накладна (CMR) від 23.11.2023 №АА 006988, платіжна інструкція №4 від 13.10.2023, акт експертизи походження товару від 06.11.2023, інформаційний лист №32 від 20.12.2023, паспорт якості №150-23 від 03.11.2023, митна декларація країни відправлення №07218/241123/0013522 24.11.2023.

Апеляційний суд вважає, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом №EKS-2 від 03.10.2023, укладеним між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та підприємцем ОСОБА_2 (продавець), визначено предмет контракту, узгодження заявок і специфікацій, ціну товару, загальну вартість контракту та порядок розрахунків, строки та порядок постачання товару.

Згідно із пунктом 1.2 вказаного контракту асортимент товару, кількість, ціна, строк поставки визначаються сторонами в специфікації в (Додатку №1) до цього контракту.

На виконання умов контракту від 03.10.2023 №EKS-2, на підставі специфікації (додаток 1) до вказаного контракту позивачу було поставлено цукерки жувальні «Durdane» з різними фруктовими смаками, пакування - 8 кг коробка (8 пакетів по 1000 грам) вартістю 16400 доларів США, що підтверджується інвойсом від 03.10.2023 №2. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару (жувальні цукерки з різними фруктовими смаками «Durdane»), його кількість (1250 коробок), ціну за одиницю (13,12 доларів США). Дата відвантаження: протягом 20 днів після проведення авансового платежу покупцем, відповідно до пункту 3.3. договору.

Відповідно до пункту 3.3 контракту №EKS-2 від 03.10.2023 розрахунок за товар, що поставляється за цим контрактом здійснюється в доларах США, банківським переказом на таких умовах; 100% передоплати від вартості інвойсу на узгоджену партію товару, протягом 7 (семи) робочих днів після підписання специфікації та виставлення інвойсу продавцем на оплату.

Платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 13.10.2023 (а.с.48, 115зворот) підтверджує сплату позивачем коштів у сумі 16400 доларів США за товар згідно із контрактом №EKS-2 від 03.10.2023.

Ціна товару в інвойсі від 03.10.2023 №2-16400 доларів США відповідає фактурній вартості, зазначеній у графі 22 в МД №24UA81U1 від 15.01.2024.

Наданою до митного оформлення автотранспортною накладною (CMR) від 23.11.2023 №АА 006988 підтверджується поставка товару, у тому числі 1250 коробок кондитерських виробів, вагою брутто - 10687,50 кг, вагою нетто - 10000 кг згідно із інвойсом від 03.10.2023 №2.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідно рахунку на оплату від 28.11.2023 №276 постачальником послуг є ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО», що суперечить перевізнику, вказаному в автотранспортній накладній від 23.11.2023 №АА 0069883, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 4.1. контракту від 03.10.2023 №EKS-2 постачання товару здійснюється залізничним або автомобільним транспортом на умовах FCA Ашгабат, Туркменістан (Інкотермс-2010) за взаємною згодою між сторонами та буде вказано у специфікації на кожну окрему партію товару.

Відповідно до пункту 4.3.3 контракту від 03.10.2023 №EKS-2 сторони домовилися про те, що перевізником за цим контрактом є транспортні організації.

Між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» (експедитор) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.11.2023 №15-11, за умовами якого експедитор зобов`язується доставляти ввірений йому замовником вантаж до пункту призначення в міжнародному або внутрішньому сполученні за заявками замовника і видати його вантажоодержувачу у встановлений термін, передбачений договором або/і заявкою, а замовник зобов`язується здійснювати за перевезення вантажів встановлену плату в розмірі та в строки , передбачені даним Договором і заявкою.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору експедитор зобов`язується від свого імені і за рахунок замовника здійснювати організацію доставки вантажів у міжнародних та внутрішніх сполученнях власноруч або залучаючи для здійснення перевезень третю сторону на підставі договору перевезення, укладеного між експедитором і третьою стороною. При цьому, залишаючись відповідальним перед замовником за їхні дії як за свої власні.

На підставі рахунку на оплату від 28.11.2023 №276 ФОП ОСОБА_1 були оплачені міжнародно-експедиційні послуги на суму 150000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.01.2024 №4.

Інформаційним листом №39 від 14.01.2024 ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» повідомило, що співпрацює з турецькою компанією MARCEM GLOBAL LOJISTIK, яка є постійним партнером для перевезення вантажів з Туркменістану та Туреччини в Україну. В свою чергу MARCEM GLOBAL LOJISTIK експедирує авто у інших компаній, які є безпосередніми перевізниками. По рахунку №276 від 28.11.2023 на загальну суму 150 00,00 грн експедиційні послуги входять у вартість перевезення.

Так, 23.12.2022 між підприємством MARCEM GLOBAL LOJISTIK SAN VE TIC LTD STI (виконавець) та ТОВ «АВТОЦЕХ КАРГО» (експедитор) укладено контракт 33/12/2022/1/22, відповідно до пункту 1.2. якого експедитор надає вантажі для перевезення транспортом виконавця а виконавець виконує перевезення цих вантажів згідно із заявками експедитора, власними вантажними автомобілями, або залучає інші транспортні компанії.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України (аналогічні приписи зазначені в статті 316 Господарського кодексу України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини першої статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що виконання перевезення може виконуватись експедитором як особисто, так і іншими, залученими експедитором особами - перевізниками, договори з якими експедитор може укладати від свого імені.

З урахуванням встановлених обставин, на думку колегії суддів, зазначення в автотранспортній накладній перевізником підприємства, яке не є стороною договору на транспортно-експедиторське обслуговування, у цьому випадку не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства, і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.

При цьому, апелянтом не обґрунтовано, яким чином вказані недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення. СМR може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Також, однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що згідно пункту 1 договору (контракту) про перевезення від 15.11.2023 №15-11 умови передбачені договором, зазначаються у заявці, однак заявки не подано до митного оформлення, однак апеляційний суд зауважує, що заявка в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, а відтак її відсутність жодним чином не впливає на рівень заявленої митної вартості товарів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, до заяви від 30.01.2024, в якій ФОП ОСОБА_1 просила митний орган прийняти рішення про визнання митної вартості у відповідності до пункту 9 статті 5 МК України за ціною контракту, було додатково надано транспортну заявку від 28.11.2023 №7010 до договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-11 від 15.11.2023, однак за результатами розгляду такої заяви Волинська митниця листом від 12.02.2024 №7.3-2/7.3-15-02/10/1796 повідомила, що рішення про коригування митної вартості від 16.01.2024 №UA205140/2023/000008/2 не підлягає скасуванню.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що згідно з рахунком на оплату від 28.11.2023 №276 вартість транспортно-експедиційних послуг по маршруту Туркменістан п/п Сірет-Порубне становить 137877 грн, орієнтовна відстань по маршруту становить 4710 км, що в перерахунку 29,27 грн/км (137877/4710), в цей час транспортно-експедиційні послуги по маршруту Сірет- Порубне-Луцьк становить 12123 грн, відстань по маршруту орієнтовно 382 км, що становить 31,73 грн/км (12123/382). Вказане, на думку митного органу, свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Відповідно до довідки про транспортні витрати б/н від 28.11.2023 перевізником повідомлено, що транспортні витрати по заявці на транспортне експедирування автомобільним транспортом 76ААS100/76DG203 згідно інвойсу №2 від 03.10.2023 маршрутом: м.Ашгабат (Туркменістан) м.Луцьк (Україна) склали 71897,00 грн, з них: транспортні послуги від м.Ашгабат (Туркменістан) до прикордонного переходу Сірет-Порубне 66086,00 грн; транспортні послуги від прикордонного переходу Сірет-Порубне до м. Луцьк (Україна) 5811,00 грн.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Колегія суддів зазначає, що визначена у МД №24UA81U1 від 15.01.2024 митна вартість товару у розмірі 686639,04 грн, включає вартість товару 620553,04 грн (еквівалентно 16400 доларів США) і вартість витрат на транспортування до кордону України в розмірі 66086,00 грн. З вищенаведеного слідує, що витрати на транспортування товару до кордону України за МД №24UA81U1 від 15.01.2024 у розмірі 66086,00 грн були включені до митної вартості товару, що відповідає нормам пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку колегії суддів, митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Митну декларацію, цінову інформацію якої використано для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, відповідач суду не надав. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16.01.2024 №UA205140/2023/000008/2 є необґрунтованим та безпідставним, а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, таке є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 140/4481/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний