Справа № 160/24776/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
13.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 12.09.2024 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ період навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1983 по 05.07.1985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ наступні періоди роботи: 1) з 22.08.1985 по 31.07.1997 (11 років 11 місяців 10 днів); 2) з 01.08.1997 по 04.10.2000 (03 роки 02 місяця 04 дні); 3) з 27.08.2002 по 27.05.2024 (21 рік 09 місяців 01 день);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.
06.11.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон №1058), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191) встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Відповідно до п.2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що позивач не надала уточнюючі довідки закладів, установ що підтверджують відомості про роботу які дають право на пенсію за вислугу років в закладах та установах державної та комунальної форми власності. Отже, відсутні підстави для виплати позивачу допомоги, згідно з п. 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне страхування (стаж роботи за вислугою років менше 35 років).
07.11.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив щодо позовної заяви, в якій зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 16.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
18.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.06.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням відповідача від 03.07.2024 № 65 (далі рішення № 65), позивачу, з 27.05.2024, призначено пенсію за віком у розмірі 6060,94 грн.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (після надходження даних про сплату відповідних страхових внесків за ІІ квартал 2024 року), відповідачем було зроблено відповідний перерахунок пенсії.

Згідно рішення відповідача від 23.08.2024 року № 65, розмір пенсії позивача з 27.05.2024 склав 6091,41 грн.

При зверненні до свого особистого кабінету на порталі Пенсійного фонду України (https://portal.pfu.gov.ua) позивачу стало відомо, що їй, при призначенні пенсії за віком, не було призначено разову допомога у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу №XV "Прикінцеві положення" Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

20.08.2024, з метою досудового врегулювання спору, позивач, через особистий кабінет на офіційному порталі Пенсійного фонду України, звернулася до відповідача з пропозицією призначити разову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058).

На зазначене звернення отримано відповідь від відповідача (лист від 10.09.2024 за вих. № 50147-36848/Е-01/8-0400/24), в якому було зазначено, що для підтвердження права на призначення вищевказаної разової допомоги позивач повинен надати відповідачу довідку про підтвердження факту роботи в закладі на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату досягнення пенсійного віку та довідки про зазначення факту перебування/не перебування її в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плати.

Тобто позивачу було фактично відмовлено в призначенні та виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV).

При цьому, кількість наявного у позивача спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років (відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) відповідачем взагалі не розраховувалась.

Крім того, 17.08.2024, позивач отримала пенсію за травень-серпень 2024 року у загальній сумі 19 160,39 грн. (за травень 982,49 грн., за червень 6091,41 грн., за липень 6091,41 грн. та за серпень 6091,41 грн.).

Вважаючи спірне рішення протиправним та безпідставним, позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з офіційним тлумаченням положення статті 1 Конституції України, яке міститься в рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип вер ховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші норма тивно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Частиною 1 Закону №1058 врегульовано відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2024 року не менше 30 років.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Пункту 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

На підставі вищевказаного, суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 (далі - Перелік № 909), в якому зазначені посади в дошкільних навчальних закладах: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Посади вихователя, завідуючого, вихователя-методиста, ті, які обіймав позивач в період своєї трудової діяльності в дошкільних навчальних закладах, цим Переліком № 909 передбачена.

Також в Порядку № 909 зазначені посади в загальноосвітніх навчальних закладах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально- виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Посада практичного психолога, та, яку обіймав позивач в період своєї трудової діяльності в загальноосвітніх навчальних закладах, цим Переліком № 909 передбачена.

Що стосується вимог відповідача, що для визначення права на вищевказану разову грошову допомогу, позивач повинен надати довідку про підтвердження факту роботи в закладі на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату досягнення пенсійного віку та довідки про зазначення факту перебування/не перебування в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плати суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи, відповідно вимоги відповідача відносно надання додаткових уточнюючих довідок є безпідставними.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а.

Системний аналіз наведених вище положень на думку позивача дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Обидва випадки до позивача не мають жодного відношення.

Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_2 , остання працювала на наступних посадах (зазначаємо тільки періоди роботу у дошкільних та загальноосвітних навчальних закладах):

- 22.08.1985 - прийнята вихователем в дитячий комбінат № 187 ВО «Південний машинобудівний завод» ім. Л.І.Брежнєва (розп. 3567 від 16.08.1985);

- 04.01.1993 переведена завідуючей дитячим садочком № 100 (розп. № 60 05.01.1993);

- 02.09.1996 переведена в дитячий комбінат № 349 вихователем-методистом (розп. 2403 від 02.09.1996);

- 31.07.1997 звільнена в порядку переведення в ДЖКП «Південне», п. 5 ст.36 КЗпП України (розп. 2198 від 05.09.1997);

- 01.08.1997 прийнята в порядку переведення вихователем-методистом в дитячий комбінат № 349 ДЖКП «Південне» (наказ № 21 від 01.10.1987);

- 04.10.2000 звільнена за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 938-ок від 09.10.2000);

- 27.08.2002 прийнята на посаду практичного психолого середньої школи № 34 м. Дніпропетровська (наказ № 59/5-к від 27.08.2002 РВО);

- 27.05.2024 працює на вищевказаній посаді у вищевказаному закладі, який неодноразово перейменувався. Остання назва «Дніпровська гімназія № 34 Дніпровської міської ради».

Таким чином, згідно записів в трудовій книжці позивач має 36 років 10 місяців 15 днів, спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а саме:

1) з 22.08.1985 по 31.07.1997 (11 років 11 місяців 10 днів);

2) з 01.08.1997 по 04.10.2000 (03 роки 02 місяця 04 дні);

3) з 27.08.2002 по 27.05.2024 (21 рік 09 місяців 01 день).

Крім роботи на вищевказаних посадах позивач має ще період, який теж враховуються в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, а саме: період навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1983 по 05.07.1985.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно - технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Оскільки між днем закінчення навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі (05.07.1985) та днем зарахування на роботу за набутою професією (22.08.1985) не перевищує трьох місяців весь період навчання позивача (з 01.09.1983 по 05.07.1985, а це 01 рік 10 місяців 05 днів) входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату вищевказаної одноразової грошової допомоги.

Всього, на день звернення за призначенням пенсії позивач мав 41 рік 07 місяців 18 днів (визнано відповідачем) страхового стажу та 38 років 08 місяців 20 днів (36 років 10 місяців 15 днів, згідно записів в трудовій книжці + 01 рік 10 місяців 05 днів згідно диплома про навчанння) спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

На підставі викладеного вище, підтверджується той факт, що на момент звернення за призначенням пенсії за віком, позивач мав усі необхідні умови для призначення та виплати разової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону № 1058, а саме:

- досяг пенсійного віку (60 років), передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- працював на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ та будь-якого іншого виду пенсії, до моменту вищевказаного звернення за пенсію за віком, не отримував;

- мав загальний страховий стаж роботи 41 рік 07 місяців 18 днів, в тому числі спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти 38 років 08 місяців 20 днів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним захистом порушеного права захисту у цій справі буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та зобов`язання відповідача провести таке призначення та виплату позивачу вищевказаної грошової допомоги на підставі його заяви та згаданих вище документів, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ період навчання у Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1983 по 05.07.1985.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати ОСОБА_2 в стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівник освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ наступні періоди роботи: 1) з 22.08.1985 по 31.07.1997 (11 років 11 місяців 10 днів); 2) з 01.08.1997 по 04.10.2000 (03 роки 02 місяця 04 дні); 3) з 27.08.2002 по 27.05.2024 (21 рік 09 місяців 01 день);

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник