Справа № 620/12589/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Маслак Марії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати з 04 липня 2023 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 04 липня 2023 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом «Про Державний бюджет на 2023 рік»).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

22 березня 2024 року адвокат Маслак М.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просила встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року заяву адвоката Маслак Марії Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №620/12589/23 задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

12 червня 2024 року на адресу Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Отримавши вказаний звіт, представник позивача подала клопотання про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23 та накладення штрафу в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у задоволенні клопотання адвоката Маслак Марії Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Позиція суду мотивована тим, що з 01 січня 2024 року відповідач здійснює нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 3 200,00 грн із застосуванням статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік»; зважаючи на зміст резолютивної частини рішення суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23, його виконання з 01 січня 2024 року повинно здійснюватися з урахуванням статті 8 Закону №3460-ІХ; нарахування та виплата позивачу з 01 січня 2024 року підвищення до пенсії в розмірі 3 200,00 грн (2 розміри мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду відповідно до Закону№3460-ІХ) не суперечить ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року.

Таким чином, дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду з доданими доказами, суд дійшов висновку, що ним повністю виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 03 вересня 2024 року представник позивача адвокат Маслак Марія Станіславівна подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня року скасувати; прийняти нову постанову, якою клопотання адвоката Маслак Марії Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду та накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити; визнати звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання судового рішення таким, що не підтверджує повне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року по справі №620/12589/23; встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року по справі № 620/12589/23; накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; половину суми штрафу стягнути на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не застосував закон, який передбачає право позивача на отримання підвищення до пенсії, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права; суд першої не наділений повноваженнями щодо зобов`язання органів державної влади виконувати будь-які дії в майбутньому, оскільки не наділений правом приймати рішення про здійснення перерахунку пенсії в майбутньому внаслідок змін в законодавстві, і такі дії є недопустимим.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року та 21 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 листопада 2024 року о 11:40 годин.

13 листопада 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якої просить апеляційну скаргу адвоката Маслак Марії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року - без змін.

19 листопада 2024 року від представника позивача адвоката Маслак Марії Станіславівни надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

У судове засідання 20 листопада 2024 року сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до фактичних обставин справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23, що набуло чинності 03 січня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати з 04 липня 2023 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 04 липня 2023 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року встановлено судовий контроль за виконанням вказаного рішення суду, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, якою встановлено строк для надання підтвердження виконання судового рішення у справі №620/12589/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії, додані до звіту докази свідчать, що позивачу проведено перерахунок підвищення до пенсії позивача, зокрема, з 04 липня 2023 року у розмірі 13 400,00 грн, а з 01 січня 2024 року розмір підвищення до пенсії становить 3 200,00 грн.

Тобто, з 01 січня 2024 року відповідач здійснює нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 3 200,00 грн із застосуванням статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Вказані дії судом першої інстанції визнані правомірними та такими що свідчать про належне виконання відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Під час розгляду заяви, поданої згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має переконатися щодо належного виконання рішення суду, а при відсутності такого встановити причини його невиконання.

Проте, таких вимог судом першої інстанції не дотримано, що слідує з наступного.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23, що набуло чинності 03 січня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати з 04 липня 2023 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 04 липня 2023 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, якою встановлено строк для надання підтвердження виконання судового рішення у справі №620/12589/23, відповідачем проведено перерахунок пенсії, додані до звіту докази свідчать, що позивачу проведено перерахунок підвищення до пенсії позивача, зокрема, з 04 липня 2023 року у розмірі 13 400,00 грн, що відповідає резолютивній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року

Натомість з 01 січня 2024 року розмір підвищення до пенсії становить 3 200,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року мінімальну заробітну плату:

у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень;

у погодинному розмірі: з 1 січня - 42,6 гривні, з 1 квітня - 48 гривень.

Визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.

Тобто, з 01 січня 2024 року відповідач здійснює нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам в розмірі 3 200,00 грн із застосуванням абзацу 2 статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (1600 грн*2).

Щодо правомірності застосування відповідачем під час виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23 абзацу 2 статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та розрахунку розміру підвищення до пенсії позивача з суми 1 600,00 грн, а не мінімальної заробітної плати (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік у розмірі 7 100,00 грн), колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; п.64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статті 29-1 Конституції України, а також статтях 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 07 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі № 420/6671/18 та від 01 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Окрім того, у пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права» (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law), держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з тим, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 8 Закону України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», проте суму обрахованого підвищення визначив у розмірі мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 гривень, а не мінімальної заробітної плати - 7 100,00 гривень, що не відповідає резолютивній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року.

Відтак, спірним у цій справі є питання визначення розрахункової величини для нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2024 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року вирішено спір з приводу розміру належних позивачу виплат, вказане рішення набуло законної сили та у відповідності до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає обов`язковому виконанню і точній відповідності до змісту резолютивної частини такого рішення.

Під час судового розгляду встановлено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року відповідачем проведено нарахування підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ з 04 липня 2023 року у розмірі 13 400,00 грн, однак з 01 січня 2024 року розмір підвищення до пенсії становить 3 200,00 грн, а не 14 200,00 грн.

Такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є протиправними, оскільки не відповідають судовому рішенню, яке набрало законної сили і яким його зобов`язано при перерахунку пенсії позивачу застосувати саме розміри мінімальної заробітної плати згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік, а не розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, який є суттєво меншим.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність.

Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Таким чином, обумовлене рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких Рішеннях від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, від 29 червня 2010 року №17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;

2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у зв`язку із невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.

Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на вищенаведене, необхідно відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області у прийнятті звіту про виконання Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі № 620/12589/23 та встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання вказаного рішення до суду першої інстанції.

Водночас, підстав для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією апеляційного суду не встановлено, оскільки з матеріалів справи вбачається часткове виконання відповідачем вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №620/12589/23.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та часткового задоволення апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Маслак Марії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою заяву адвоката Маслак Марії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23 - задовольнити частково.

Визнати звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання судового рішення таким, що не підтверджує повне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року по справі №620/12589/23.

Встановити новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області Чернігівському окружному адміністративному суду звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати протягом тридцяти днів з дати отримання копії цієї постанови до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі №620/12589/23.

У задоволенні іншої частини вимог заяви адвоката Маслак Марії Станіславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді: Т.Р. Вівдиченко

І.О. Грибан