Справа № 240/14835/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14835/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Приходько Оксана Григорівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

19 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03 липня 2024 року № 10 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року за записами вкладки трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року за записами вкладки трудової книжки НОМЕР_1 та здійснити перерахунок і виплату з дати призначення пенсії, з 09 березня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що пенсійний орган протиправно при обчисленні її пенсії не зарахував до страхового стажу відображені у вкладиші до трудової книжки періоди роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року через виправлення дати заповнення вкладиша трудової книжки, зокрема, року (1988). Наполягає на тому, що відповідальність за ведення трудових книжок покладається на роботодавця, натомість усі записи про роботу виконані чітко та розбірливо, у хронологічному порядку без будь-яких виправлень, відтак ці періоди підлягають врахуванню при обчисленні пенсії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 09 березня 2024 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

26 червня 2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії щодо допризначення пенсії у зв`язку з додатково наданими документами згідно з нормами Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи були передані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для вирішення питання про перерахунок пенсії.

03 липня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за результатами розгляду заяви позивачки прийнято рішення № 10 про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки в трудовій книжці, наданій заявницею для перерахунку пенсії, виправлена дата заповнення, чим порушено норми пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58. Вказано, що для зарахування відповідного періоду до страхового стажу позивачці необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, де вона працювала.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями частини другої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали справи, пенсійний орган не зарахував до стажу позивачки періоди роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року, оскільки дата заповнення вкладки трудової книжки НОМЕР_1 позивачки містить виправлення, а саме виправлено рік заповнення - 1988.

Порядок ведення трудових книжок у спірний період регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20 червня 1974 року № 162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (надалі - Інструкція № 162), а в подальшому - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (надалі - Інструкція № 58).

Інструкцією № 162 та Інструкцією № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників, що діяли на період спірних періодів роботи позивачки, унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Порядок заповнення трудових книжок врегульований главою 2 Інструкції № 58.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Відповідно до пунктів 2.3 та 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Правовими нормами пунктів 2.11 та 2.12 Інструкції № 58 визначено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно з пунктами 3.1 - 3.3 Інструкції № 58 у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний. Про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша. У разі необхідності доповнення трудової книжки вкладишем видається вкладиш нового зразка незалежно від того, яку трудову книжку має працівник (нового чи раніш установленого 1938 року і 1974 року зразків).

Ключовим питанням, яке постало на вирішення суду, є зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року за записами вкладиша у трудову книжку НОМЕР_1 , з урахуванням допущеного виправлення щодо року заповнення вкладиша - "1988".

Так, з матеріалів справи з`ясовано, що у вкладиші у трудову книжку НОМЕР_1 за порядковими номерами 1, 2, 3 та 4 містяться записи про роботу:

№ 1, 15 жовтня 1988 року, прийнята бухгалтером по матеріалам у Ємільчинський райсількомунгосп, наказ від 15 жовтня 1988 року № 217;

№ 2, 10 липня 1997 року, звільнена із займаної посади за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, наказ від 10 липня 1997 року № 11;

№ 3, 12 липня 1997 року, прийнята головним бухгалтером до Приватного колективного сільськогосподарського підприємства "Пролісок", наказ № 3 рішення правління від 22 липня 1997 року;

№ 4, 22 квітня 2002 року, звільнена з роботи і господарства за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, наказ від 22 квітня 2002 року.

Вказані записи скріплені печатками підприємств та підписами.

За змістом оскаржуваного рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відповідні періоди роботи за записами вкладиша у трудову книжку НОМЕР_1 не зараховано до страхового стажу позивачки оскільки дата (рік) заповнення вкладиша містить виправлення (1988), а тому відповідачем вказано на необхідність подання уточнюючої довідки про період роботи.

Визначаючись щодо обґрунтованості викладених підстав для відмови у зарахуванні страхового стажу та подання уточнюючого довідки колегія суддів зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, у разі відсутності трудової книжки або неточних, недостовірних чи записів із виправленнями саме про періоди роботи, то для підтвердження стажу роботи приймаються, з-поміж іншого, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Проте у цій справі судом не встановлено, а відповідачами не вказано жодних недоліків у записах вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 щодо періодів роботи позивачки з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року. Виправлення року заповнення вкладиша "1988" дозволяє встановити дату заповнення вкладиша та не стосується виправлення щодо періодів роботи.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки (вкладиша до трудової книжки) не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Заповнення реквізитів трудової книжки (вкладиша до трудової книжки), у тому числі їх чіткість та акуратність, залежить від дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки, тому певні (деякі) неточності/виправлення, які не стосуються періодів трудової діяльності, не утворюють підстав для незарахування періодів трудової діяльності до стажу для цілей обчислення (перерахунку) пенсії, оскільки підставою для призначення (перерахунку) пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, про що також зазначив Верховний Суд у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог Порядку № 637 підтвердження стажу роботи особи у інший спосіб, ніж за її трудовою книжкою, допускається лише у випадку відсутності такого документа або відповідних записів у ньому, або якщо у трудовій книжці містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи.

Дослідивши вкладиш до трудової книжки НОМЕР_1 в матеріалах справи та проаналізувавши його записи суд не знайшов підстав для висновків про неправильність або неточність цих записів про відповідні періоди роботи. Доказів на спростування достовірності відомостей вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 позивачки відповідачами не надано, а судом не здобуто.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про про безпідставне незарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року згідно з із записами вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 . Цей вкладиш містить необхідні записи, які дозволяють підтвердити факт роботи позивачки у спірний період, тому є достатнім підтвердженням страхового стажу. Виправлення року заповнення вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 не стосується ані періоду трудової діяльності, ані виду та місця роботи позивачки.

Допущене виправлення на титульній сторінці вкладиша до трудової книжки НОМЕР_1 (рік заповнення), не створює жодних сумнівів у достовірності і точності заповнення відомостей (записів) щодо спірних періодів трудової діяльності позивачки, що спростовує доводи пенсійного органу щодо необхідності подання уточнюючої довідки про відповідні періоди роботи.

Таким чином, наведене дає підстави для висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03 липня 2024 року № 10 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивачки з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині способу захисту порушеного права колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, рішенням якого позивачці відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року.

Отже, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів та перерахунку і виплати пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23.

Враховуючи зазначене вище в сукупності колегія суддів вважає. що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи з 15 жовтня 1988 року по 10 липня 1997 року та з 12 липня 1997 року по 22 квітня 2002 року за записами вкладиша у трудову книжку НОМЕР_1 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з дати призначення, тобто з 09 березня 2024 року.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.