Справа № 460/4904/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Борискін С.А.

21 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 460/4904/24 пров. № А/857/24831/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 460/4904/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

09.05.2024р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просила суд:

-визнати дії щодо відмови, яка зафіксована у листах від 21.01.2024р. № 9/62, від 20.02.2024р. № 9/190, в наданні запитуваної інформації на запит від 18.01.2024р., протиправними;

-зобов`язати надати інформацію, що наведена у запиті від 18.01.2024р., в письмовому вигляді, шляхом надсилання її на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2024р. позов задоволено.

Суд визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови, яка зафіксована у листах від 21.01.2024р. № 9/62, від 20.02.2024р. № 9/190, в наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 18.01.2024р.

При цьому, суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 18.01.2024р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є позаштатною журналісткою онлайн-медіа інформаційно-аналітичного порталу "Четверта влада", що підтверджується прес-картою, яка видана 01.03.2024р. №005.

18.01.2024р. ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом на доступ до публічної інформації, в якому просила надати наступну інформацію:

-суми виплаченого та нарахованого окладу, усіх видів доплат та надбавок, премій та матеріальної допомоги, які нараховані/виплачені керівникам (нинішнім та попереднім) та усім їх заступникам (нинішнім та попереднім) у 2023 році (з січня по грудень);

-суми виплаченого та нарахованого окладу, усіх видів доплат та надбавок, премій та матеріальної допомоги, які нараховані/виплачені головному бухгалтеру (нинішньому та попереднім), всім його заступникам (нинішнім та попереднім), та керівникам структурних підрозділів (нинішньому та попереднім) у 2023 році (з січня по грудень);

-загальну кількість працівників станом на 1 січня 2023 року, 01 січня 2024 року.

-інформацію надати окремо по кожному з цих посадовців, і з вказанням ПІБ посадовців, з розбивкою за місяцями та видами оплати в форматі .xlsx без можливості редагування (Excel).

21.01.2024р у відповідь на зазначений запит, ІНФОРМАЦІЯ_3 листом №9/62 повідомив ОСОБА_1 наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 введений в дію спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 24.05.2018 №Д-322/1/9-ДСК та є структурним підрозділом Міністерства оборони України, органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

ІНФОРМАЦІЯ_3 є державною установою за видом діяльності "Діяльність у сфері оборони" відповідно до довідки №294/21 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі визначаються Кабінетом Міністрів України, а саме: Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018р. №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам". Розміри окремих видів премій (надбавок) визначаються Рішенням Міністра Оборони України №2683/з від 01.02.2023р.

Відповідно до Законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №736 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" затверджено Перелік відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію.( далі - відомості)

Згідно розділу 4 до таких відомостей зокрема, належать відомості за сукупністю всіх показників, що розкривають: організаційно-штатну структуру структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України до відділу (сектору) включно, їх штатну чисельність мирного та воєнного часу, військові звання відповідно до штату, військово-облікові спеціальності військовослужбовців та облікові спеціальності працівників.

Відповідно до п.7.12 такими є відомості, які розкривають персональні дані щодо осіб, яким надано статус учасника бойових дій за безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення.

20.02.2024р. листом №9/190 ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно розглянув запит на доступ до публічної інформації позивача від 18.01.2024р., додатково повідомив про відмову в його задоволенні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив, що запитувана інформація може становити високий інтерес з боку ворожих спецслужб та військових, які використовуючи подібні категорії інформації, можуть розкрити організаційно-штатну структуру ІНФОРМАЦІЯ_4 , як структурного підрозділу Міністерства оборони України. Запитувана інформація є службовою інформацією у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до запитуваної інформації здійснюється в цілях захисту інтересу національної безпеки.

Розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди зазначеному вище охоронюваному інтересу у зв`язку з тим, що в період дії воєнного стану суперечить воєнній доцільності, відповідає інтересам держави-агресора та може завдати шкоди інтересам держави.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача, що істотна шкода від поширення інформації, завдана захищуваному законом інтересу національної безпеки, перевищує суспільний інтерес у отриманні цієї інформації.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Закон України «Про доступ до публічної інформації».

ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

В ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» видно, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Із змісту ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» видно, що інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що відповідно до вимог ч.2 ст.6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1)що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2)зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до ч.6-ч.8 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім випадків, визначених зазначеним Законом.

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.

ч.2, ч.3 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Персональні дані, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оформленій за формою, визначеною відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України "Про запобігання корупції".

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В п.2 ч.2 ст.60 Закону України «Про запобігання корупції» видно, що не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету або за рахунок технічної або іншої допомоги в рамках реалізації в Україні програм (проектів) у сфері запобігання, протидії корупції особам, зазначеним у пункті 1, пунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються цим Законом.

Передумовою для встановлення відкритості чи обмеження інформації є застосовування до такої інформації трискладового тесту.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що положення ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації. Такий підхід ґрунтується на тому, що ст.1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмежено лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі трискладового тесту.

Таким чином, обов`язок доведення того факту, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації. Відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою. Тобто, у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність передбачених ч.2 ст.6 згаданого Закону підстав обмеження у доступі. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених указаною правовою нормою, означає, що відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Таку ж правову позицію наведено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019р. у справі № 9901/510/18, від 14.05.2020р. у справі № 9901/589/19 та від 04.02.2021р. у справі № 9901/598/19.

Із змісту поданого запиту (заяви) ОСОБА_1 від 18.01.2024р. чітко видно, що остання просила надати їй інформацію щодо загальної кількості працівників, а також щодо грошового забезпечення керівників, заступників, головного бухгалтера, його заступників та керівників структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування доводів про неможливість надання позивачу запитуваної інформації відповідач зазначав про те, що запитувана інформація не відповідає ознакам публічної інформації, а є службовою інформацією у сфері оборони країни, визначеною Переліком відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію, обмеження доступу до якої здійснюється в цілях захисту інтересу національної безпеки. Така інформація може становити високий інтерес з боку ворожих спецслужб та військових, які використовуючи подібні категорії інформації, можуть розкрити організаційно-штатну структуру ІНФОРМАЦІЯ_4 , як структурного підрозділу Міністерства оборони України. Істотна шкода від поширення запитуваної інформації, завдана завищуваному законом інтересу національної безпеки, перевищує суспільний інтерес у отриманні цієї інформації.

Відповідно до Законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №736 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" на підставі пропозицій, підготовлених постійно діючою комісією з питань роботи із службовою інформацією в Міністерстві оборони України, для розгляду методичних та практичних питань, пов`язаних з експертизою інформації, яка утворюється в управлінській діяльності Міністерства оборони України, щодо віднесення її до службової, та з метою впорядкування, систематизації і приведення у відповідність із вимогами законодавства України даних про службову інформацію наказом Міністерства оборони України від 17.10.2023р. №605 затверджено Перелік відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2023) (далі - Перелік).

У відповідях на запит ОСОБА_1 від 18.01.2024р. відповідач покликався на положення п.4.2 та п.7.12 Переліку.

Так, згідно п.4.2 розділу 4 "Організація, чисельність та дислокація військ (сил)" Переліку до відомостей, які містять службову інформацію відносяться відомості за сукупністю всіх показників, що розкривають: організаційно-штатну структуру структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України до відділу (сектору) включно, їх штатну чисельність мирного та воєнного часу, військові звання відповідно до штату, військово-облікові спеціальності військовослужбовців та облікові спеціальності працівників.

Відповідно до п.7.12 розділу 7 Переліку "Сили спеціальних операцій Збройних Сил України" до відомостей, які містять службову інформацію відносяться відомості, які розкривають персональні дані щодо осіб, яким надано статус учасника бойових дій за безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення.

Разом з тим, запит позивача не стосувався організаційно-штатної структури структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України або ж Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

При цьому, відповідач не надав суду доказів, що запитувана ОСОБА_1 інформація міститься у документах, яким присвоєно гриф "для службового користування", як це передбачено ч.2 ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів звертає увагу, що покликаючись на загальні положення законодавства, апелянт не обґрунтовує, яким чином розголошення запитуваної інформації щодо грошового забезпечення працівників ТЦК загрожує національній безпеці, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає праву позивача знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

Отже, для встановлення правомірності відмови суб`єкта владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні запитуваної ОСОБА_1 інформації необхідно з`ясувати чи є запитувана інформація публічною у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI та визначити особливості порядку її надання.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовий, зафіксований на певному матеріальному носієві продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що запитувана позивачем інформація є публічною у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI.

В даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 при розгляді запиту ОСОБА_1 не дотримав вимог зазначеного вище "трискладового тесту", а тому підстав для обмеження доступу до інформації відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Інших підстав для відмови розпорядника інформації в задоволенні запиту згідно ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в ході судового розгляду не встановлено.

Також колегія суддів звертає увагу апелянта, що вказана інформація жодним чином не впливає на захист інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави, з огляду на те, що стосуються конкретного працівника органу державної влади, який отримує заробітну плату з Державного бюджету України.

Крім того, у межах даних правовідносин не є спірним питання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та його працівників в умовах воєнного стану, що власне нівелює відповідні доводи суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку запитувана позивачем інформація не є інформацією з обмеженим доступом.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, що зважаючи на специфіку завдань, які виконує ІНФОРМАЦІЯ_3 під час воєнного стану, оприлюднення запитуваної інформації може становити пряму загрозу життю і здоров`ю працівників обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки розпорядником інформації не аргументовано, яким чином оприлюднення розрахунково-платіжних відомостей конкретного працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 може становити пряму загрозу життю і здоров`ю усіх працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про те, що запит на інформацію не містить жодних відомостей про наявність обґрунтованих обставин з якими законодавство пов`язує можливість поширення інформації, оскільки ч.2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію без пояснення причини подання запиту.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.11. 2019р. у справі №1240/2978/18.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення, а Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 460/4904/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель