Справа № 640/39867/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

представника позивача - Зудінова О.О.

представника відповідача - Купріянчука А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісія з цінних паперів та фондового ринку про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - відповідач, апелянт) в якому просила суд стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року у справі № 640/10796/19 за період з 05 листопада 2019 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 66 4862,07 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року апеляційну скаргу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року без змін.

12 квітня 2023 року представником позивача було подано до Київського окружного адміністративного суду заяву вх. № 17797 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у розмірі 35 000 грн на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року стягнуто на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29 000,00 грн (двадцять дев`ять тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (ідентифікаційний код 37956207, місцезнаходження: вул. Князів Острозьких, 8, к. 30, м. Київ, 01010).

Позиція суду мотивована тим, що дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права та судову практику, суд дійшов висновку, про відповідність зазначеним вимогам нормативних актів та судовій практиці Верховного Суду обумовлений у договорі між позивачем та його представником розмір загальної вартості послуг адвоката. На переконання суду, розмір заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з огляду на обсяг та зміст позовної заяви, кількості зібраних та поданих у справі доказів, позитивне вирішення справи для позивача. Відтак, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити витрати на правничу допомогу в розмірі 29 000,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, 10 червня 2024 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі № 640/39867/21 в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, про розподіл (стягнення) витрат на правничу допомогу, в повному обсязі.

Відповідач звертає увагу, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у розмірі 35 000 грн на професійну правничу допомогу, датована 09 березня 2022 року в підсистемі «Електронний суд» (ЄСІТС) не міститься, оскільки рішення по справі (основне) було прийнято лише 26 вересня 2022 року.

Натомість, в матеріалах справи в паперовому вигляді міститься «Заява про ухвалення додаткового рішення у справі» (а.с. 183). Зазначена заява подана до суду лише 12 квітня 2023 року, що підтверджується відповідним штампом вхідного документу на самій заяві (вх. № 17797).

Апелянт наголошує на тому, що ні в клопотанні про приєднання доказів, ні в позовній заяві, ні в будь-яких інших документах по справі, до 12 квітня 2023 року, ні позивач, ні адвокат О. Зудінов, не заявляли про понесення позивачем витрат на правову допомогу, та не заявляли про необхідність її стягнення.

Таким чином, за позицією відповідача, враховуючи ту обставину, що ні позивач, ні адвокат О. Зудінов ні під час розгляду справи в суді першої, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заявляли ні про понесення ними витрат на професійну правову допомогу, ні про необхідність розподілу та стягнення з відповідача ї зазначених судових витрат (як і не зазначали про це в позовній заяві), «Заява про ухвалення додаткового рішення у справі» (а.с. 183). від 12 квітня 2024 року повинна була бути залишена без розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року та 11 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 листопада 2024 року о 11:30 годин.

22 жовтня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник позивача вказує, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат датована 09 березня 2022 року та підписана кваліфікованим електронним підписом представника позивача.

Крім того, зауважує, що наразі процедура реєстрації документів, поданих до Київського окружного адміністративного суду, через велику завантаженість суду займає певний час, у зв`язку із чим подана до Окружного адміністративного суду м. Києва 09 березня 2022 року представником позивача заява була зареєстрована до Київським окружним адміністративним судом лише 12 квітня 2023 року.

Разом з тим, представник позивача зазначає, що 15 липня 2022 року до Окружного адміністративного суду м. Києва ним подано клопотання про приєднання доказів, до якого додано копію договору про надання професійної (правничої) допомоги від 12 червня 2018 року № 06/19БКМ та копію додаткової угоди від 20 грудня 2021 року до договору про надання професійної (правничої допомоги від 12 червня 2018 року № 06/19БКМ; до зазначеного вище клопотання також додано докази направлення його копії з додатками відповідачу.

З огляду на викладене, за позицією представника позивача, дата подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі не має жодного правового значення, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат були надані суду до судових дебатів з одночасним надсиланням копій таких доказів відповідачу.

Представник позивача наголошує, що відповідач із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не звертався та не заявляє про не співмірність розміру судових витрат в апеляційній скарзі.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписи частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат визначають:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Зміст указаних вище норм частини 7 статті 139 та частини 3 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що сторона повинна заявити про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення цим судом рішення за наслідками розгляду справи. У такому випадку докази, які підтверджують ці витрати (які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи), можуть бути надані суду для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, докази понесення яких не могли бути надані суду до ухвалення рішення - протягом п`яти днів після його прийняття.

Якщо докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, - за умови, що прохання про розподіл цих витрат буде заявлене суду до завершення розгляду справи - будуть надані по спливу п`яти днів після ухвалення судового рішення - заява про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, залишається без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято 26 вересня 2022 року.

Копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року отримано представником позивача 26 вересня 2022 року о 17:24 шляхом доставки до електронного кабінету, що підтверджується матеріалами справи (а.с.140).

Із заявою, датованою 09 березня 2022 року, до Київського окружного адміністративного суду про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у розмірі 35 000 грн на професійну правничу допомогу представник позивача звернувся 12 квітня 2023 року шляхом особистого подання відповідної заяви до канцелярії суду, тобто нарочно, що підтверджується матеріалами справи.

Наведене спростовує твердження позивача про подання ним такої заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва 09 березня 2022 року та можливі обставини несвоєчасної реєстрації такої заяви Київським окружним адміністративним судом у строк до 12 квітня 2023 року.

Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення від 12 квітня 2023 року підписана адвокатом Зудіновим О.О. власноручним підписом, що спростовує його доводи про підписання даної заяви кваліфікованим електронним підписом (а.с.183).

Таким чином, судом першої інстанції залишено поза увагою, що докази на підтвердження понесених витрат не були подані в межах строку, встановленого частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, подані представником позивача договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 09/19 БКМ від 12 червня 2019 року (а.с. 65) та додаткова угода до нього від 20 грудня 2021 року (а.с. 66), були подані до суду в якості додатків до клопотання про приєднання доказів (а.с. 39-41) від 18 липня 2022 року (а.с.39-41), та за своїм змістом не містять клопотань позивача про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у межах даної справи.

Відповідно, вищенаведені документи лише підтверджують повноваження представника позивача адвоката Зудінова О.О. та не можуть розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Як було зазначено вище, відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для розгляду по суті заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така заява і додані до неї докази з огляду на встановлені обставини справи були подані без дотримання вимог частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підлягали залишенню без розгляду.

Колегія суддів зауважує, що приписи частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України є імперативними, відсутні підстави для їх довільного тлумачення, як і відсутні будь-які докази поважності пропуску п`ятиденного строку та можливості його поновлення в межах спірних правовідносин.

Аналогічна позиція щодо застосування указаних норм за подібних обставин висловлена Верховним Судом у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи по суті питання про ухвалення додаткового рішення, допустив порушення норм процесуального права, не встановивши дату подання заяви про розподіл судових витрат та доказів, що підтверджують їх понесення, а відтак і не застосувавши наслідки подання відповідних документів поза межами встановленого процесуальним законом строку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, які призвели до неправильного вирішення питання, а також порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та заяву представника позивача про винесення додаткового рішення залишити без розгляду.

Підстави для розподілу судових витрат апеляційним судом відсутні.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат у справі №640/39867/21 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Т.Р. Вівдиченко

І.О. Грибан