Справа № 200/836/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року справа №200/836/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року по справі №200/836/22 (суддя І інстанції Кошкош О.О.) по розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання дій протиправними вчинених на виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у цій справі задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 розміру відсотка з 83% грошового забезпечення до 70 % при перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 березня 2021 року № ФС-93484/09/01/313. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 виходячи з розміру 83% грошового забезпечення зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 березня 2021 року № ФС-93484/09/01/313 з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмір 992,40 грн..

22 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження №74243018 з примусового виконання виконавчого листа №200/836/22 від 07.09.2023р..

11 березня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в листі №5507-3631/К-02/8-0500/24 повідомило позивача про те, що доплата до пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 200/11472/19-а, за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 по справі № 200/4921/21 та за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі № 200/836/22 облікована в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. Погашення заборгованості здійснено у розмірі 4490,22 грн, в т.ч. 11.2022 у розмірі 530 грн, 12.2022 2,18 грн, 07.2023 557,32 грн; 09.2023 2093 грн; 10.2023 1303 грн, 11.2023 4.10 грн; 12.2023 0,62 грн..

17 серпня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій заявник просив: визнати протиправними дії (бездіяльність), вчинені ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення суду у справі №200/836/22 від 26.09.22 по виплаті доплати до пенсії (заборгованості) за період з 01.04.2019 по 30.06.2023 у розмірі 121123,71 грн. на умовах окремого порядку, затвердженого постановою № 1165, а не вимог ст. 51,52,55 Закону № 2262-ХІІ; змінити спосіб виконання рішення суду від 26.09.2022 по справі № 200/836/22 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 виходячи з розміру 83% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 березня 2021 року № ФС-93484/09/01/313 з урахуванням раніше виплачених сум, встановивши новий спосіб виконання рішення: "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 01.04.2019 по 30.06.2023 у розмірі 121123 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять три) грн. 71 коп. з врахуванням вже виплачених сум».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року заяву задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 при виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі №200/836/22.

Направлено окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області тримісячний строк з дати отримання копії окремої ухвали для повідомлення суду про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що заява подана позивачем з порушенням строку, встановленого ст.383 КАС України. Всі обставини пов`язані з виконанням рішення суду були відомі позивачу ще в липні 2023року. Окрім того, судом першої інстанції не було враховано, що Головне управління Пенсійного фонду України здійснює виплати за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат. З метою дотримання вимог діючого законодавства при реалізації рішення суду Головним управлінням 18.08.2023р. вих.№0500-0508-5/70428 направлено запит до Пенсійного фонду України, як розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за рішенням.

Листом Пенсійного фонду України надіслана відповідь від 11.09.2023р. №2800-040204-9/50810 щодо порядку виплати заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету за рахунок коштів Державного бюджету України згідно черговості, яка визначається датою набрання ними законної сили.

Для виконання судового рішення в частині виплати донарахованої суми, відповідачем до Пенсійного фонду України спрямовувалися відповідні листи щодо виділення коштів на виконання рішення суду. Однак, відповідних коштів від Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не надійшло.

Позивач надав додаткові пояснення від 19.11.2024р., в яких проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також позивачем надані пояснення з приводу дотримання строку звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон № 1404-VIII.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частинами 4 та 5 статті 383 КАС України передбачено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Отже, подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, пов`язане саме з оскарженням дій та бездіяльності відповідача при примусовому виконанні судового рішення, на користь чого свідчать приписи пунктів 68 частини другої статті 383 КАС України, за якими позивач має зазначити у заяві, зокрема: відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого виконавчого провадження; інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження.

Тобто, перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа-позивач дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними з примусовим виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 13 липня 2023 року у справі № 9901/988/18, від 20 січня 2021 року у справі № 640/1364/19.

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання застосування передбаченого статтею 383 КАС України строку подання заяви, у постанові від 07.07.2021 у справі №9901/226/19 дійшла наступних висновків:

«Власне установлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення особою-позивачем з відповідною заявою передбачає, що така особа має право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності на стадії виконання судового рішення упродовж цього відтинку, щойно дізнається або не могла не дізнатися, що суб`єкт владних повноважень діє відносно неї протиправно (видає не ті рішення або не видає відповідних рішень, займає пасивну позицію щодо виконання рішення суду, вдається до інших подібних дій).

Для визнання моменту відліку строку подання заяви має значення також обставина чи були дії, бездіяльність, рішення відповідача протиправними і чи особа-позивач мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про юридичну природу такої поведінки (рішення, дії, бездіяльності), тобто коли вона насправді стала суб`єктом відповідних правовідносин, зумовлених протиправною поведінкою відповідача на стадії виконання рішення.

Важливо, що не будь-яка інформація, що стосується виконання судового рішення, може бути свідченням неналежного (протиправного) виконання рішення суду, а лише та, зі змісту якої можна визначити її протиправність.

Отже, день (явище, фактор), з якого починається перебіг строку оскарження, не є статичним, він є мінливим, ситуативним, динамічним, залежить від конкретних умов виконання судового рішення, послідовності та ролі дій суб`єктів виконавчого провадження.»

У постанові від 13 липня 2023 року у справі № 9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: «п.15. Водночас учасники справи та суд не можуть ігнорувати своєрідність, особливість запровадженого процесуальним законом способу забезпечення виконання акта суду адміністративної юрисдикції власне суб`єктом владних повноважень, який своєю бездіяльністю, дією чи рішенням протиправно не виконує судового рішення, ухваленого по суті спору. Для реалізації права на оскарження дій суб`єкта владних повноважень на цій стадії судового провадження і особа, на користь якої постановлено судове рішення, і суд повинні відповідно дотримуватися і застосовувати веління процесуального закону стосовно форми, порядку та умов звернення за захистом права на виконання судового рішення. У цьому сегменті спірних правовідносин їхні суб`єкти мають розуміти винятковість способу забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, тому повинні неухильно дотримуватися строків подання заяви в порядку статті 383 КАС України, особливо граничного (крайнього, кінцевого) терміну звернення, передбаченого цією статтею. п.16. Приміром, за частиною четвертою цієї статті заяву, зазначену у її частині першій, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Ця норма вказує на дотримання двох строків: перший це десять днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а другий це строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Отож, якщо особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, то таку заяву ця особа повинна подати виключно в межах строку пред`явлення до виконання виконавчого листа з дотриманням десятиденного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, оскільки встановлення й дотримання цього строку зумовлено не тільки і не стільки діями, зокрема, органів та/чи осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, скільки передбаченими процесуальним законом додатковими особливими «спонуками», які можуть бути застосовані до суб`єкта владних повноважень для належного, повного та вчасного виконання судового рішення.

Тобто коли заявник вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, окрім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.»

У межах обставин цієї справи судом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №200/836/22 Донецьким окружним адміністративним судом 07.09.2023р. було видано виконавчий лист про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019р. виходячи з розміру 83% грошового забезпечення зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 березня 2021 року № ФС-93484/09/01/313 з урахуванням раніше виплачених сум.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 13 червня 2026р..

На підставі заяви позивача від 14.02.2024р. постановою державного виконавця від 22 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження №74243018 з примусового виконання виконавчого листа №200/836/22 від 07.09.2023р..

Згідно пункту 3 цієї постанови боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 06 березня 2024 року №0500-0508-5/22024 Головне управління Пенсійного фонду повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 18058,92 грн.( розмір пенсії до перерахунку складав 15465,36 грн.) Нарахована сума доплати за результатами перерахунку з урахуванням виплачених сум за період з 01.04.2019р. по 30.06.2023р. складає 121123,71 грн..

Також зазначено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою, виданою відповідно до Порядку від 01.10.2014р. №509. Суми пенсії, нараховані внутрішньо переміщеним особам на виконання рішень судів, підлягають виплаті на умовах окремого порядку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165. Таким чином, заборгованість пенсії за період з 01.04.2019р. по 30.06.2023р. у сумі 121123,71 грн. облікована в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, затвердженого постановою № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.

З метою дотримання вимог діючого законодавства при реалізації рішення суду Головним управлінням 18.08.2023р. вих.№0500-0508-5/70428 направлено запит до Пенсійного фонду України, як розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за рішенням.

Листом Пенсійного фонду України надіслана відповідь від 11.09.2023р. №2800-040204-9/50810 щодо порядку виплати заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету за рахунок коштів Державного бюджету України згідно черговості, яка визначається датою набрання ними законної сили.

Листом від 11 березня 2024 року №5507-3631/К-02/8-0500/24 відповідач також повідомив позивача про наведений вище порядок виконання рішення суду в частині виплати донарахованих сум.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, колегія суддів враховує, що пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Колегія суддів вважає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені;

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у березні 2024 року. Проте, із заявою в порядку статті 383 КАС України, позивач звернувся лише 17.08.2024р., тобто з порушенням встановленого строку.

Колегія суддів вважає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

При цьому, строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб позивач, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено невиконанням судового рішення, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

В матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією заявою, а доводи позивача, наведені ним на підтвердження поважності причин пропуску встановленого частиною четвертою статті 383 КАС України строку на звернення із заявою, не свідчать про наявність непереборних обставин, що перешкоджали звернутись позивачу із заявою у встановлені строки.

Звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості з пенсійних виплат згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/836/22 в розмірі 121123,71 грн., не позбавляло права позивача на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України по цій справі.

Окрім того, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2024р.. Проте, із заявою в порядку статті 383 КАС України по цій справі, позивач звернувся лише 17.08.2024р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивач не навів поважних причин пропуску строку на звернення із заявою, через що його заява, подана у порядку статті 383 КАС України, підлягає поверненню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та прийняття нового судового рішення.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року по справі №200/836/22 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року по справі №200/836/22.

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання рішення суду по справі №200/836/22 - повернути позивачеві.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 21 листопада 2024 року та оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко