Справа № 751/10146/24
Суддя: Яременко І. В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/177/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

Яременко І. В.

розглянувши в порядку прийняття матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Деркача Павла Олександровича, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправним та скасування акту,

В С Т А Н О В И Л А:

12.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Деркача П.О., ДПП України, в якому просить визнати протиправним та скасувати акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.10.2024; стягнути з Департаменту патрульної поліції України матеріальну шкоду у розмірі 5000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У свою чергу, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що спір виник у зв`язку зі складанням працівником патрульної поліції акту тимчасового затримання транспортного засобу, і, як наслідок, позивач просить про стягнення на його користь матеріальної шкоди за рахунок Департаменту патрульної поліції України.

Відповідно до ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

У даному випадку позивач фактично оскаржує вчинені працівником поліції заходи забезпечення провадження, які виразились у тимчасовому затриманні транспортного засобу у зв`язку з суттєвим перешкоджанням руху пішоходам.

За таких обставин вважаю, що у даному випадку відповідач здійснював процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. В сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №553/2145/16-а.

Суддя звертає увагу, що оскаржуваний акт тимчасового затримання транспортного засобу не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за яким виникають негативні наслідки для особи в частині притягнення його в подальшому до адміністративної відповідальності, а тому не підпадають під визначення рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17 та від 22 січня 2020 року у справі №2-а/489/7/2016.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не є індивідуальним актом, який підлягає оспорюванню, оскільки його складання лише фіксує сам факт огляду і затримання транспортного засобу.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправним та скасування акту тимчасового затримання транспортного засобу з похідною від цієї вимоги вимогами про стягнення матеріальної шкоди не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд відмовляє позивачу у відкритті провадження з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 19, 170, 171, 248, 256 КАС України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Деркача Павла Олександровича, Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправним та скасування акту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцати днів з дня її винесення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Яременко