Справа № 638/18694/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. Справа № 638/18694/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2024, суддя Тимченко А.М., м. Харків, по справі № 638/18694/24

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

до ОСОБА_1

про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять суд затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2024 адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задоволено.

Затримано громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців, тобто до 4 квітня 2025 року.

Визначено, що рішення підлягає негайному виконанню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачу не було забезпечено право на перекладача з вірменської на українську мову, що призвело до невірного усвідомлювання ОСОБА_1 суті спору, невірних відповідей на поставлені запитання. Також вказує, що наразі існує загальновідомий факт, щодо подій у Республіці Вірменія, у зв`язку зі збройним конфліктом між ОСОБА_2 та Вірменією за ОСОБА_3 , з урахуванням яких ООН закликає міжнародну спільноту в терміновому порядку посилити підтримку для реагування на цю кризу. В рішенні відсутні посилання на інформацію про країну походження. Вказує, що відповідач має цивільну дружину, а позивачем не надано належних доказів асоціальної характеристики відповідача.

Позивач, своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прдедставник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечила, просила відмовити через їх необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.05.2024 працівниками Салтівського відділу у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області було виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За порушення правил перебування іноземців на території України Салтівським відділом у м. Харкові ГУДМС у Харківській області у відношенні Відповідача 20.05.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

На момент складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 мав при собі паспорт громадянина Республіки Вірменія, серії НОМЕР_1 , виданий 26.02.2016, з терміном дії до 26.02.2026.

Крім того раніше, 7 травня 2022 року Відповідач притягався УДМС у Кіровоградській області до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП.

03.10.2024 Управлінням міграційного контролю ГУ ДМС у Харківській області було винесено рішення про примусове видворення громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ГУ ДМС в Харківській області є обґрунтованими, адже відповідач ухиляється від виїзду з України, а також що ним не виконано рішення щодо його примусового видворення, і що у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України, існує ризик його втечі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (далі по тексту - Закон № 3773-VI).

Частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частиною восьмою статті 26 Закону № 3773-VI, примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Абзацом першим частини першої статті 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За положеннями частини третьої статті 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Як встановлено частиною четвертою статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до частини шостої статті 30 Закону № 3773-VI, типове положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 31 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Частиною першою статті 289 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в редакції, чинній на час подання цього позову, передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Виходячи з наведених норм процесуального права, підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, є:

1) ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

2) якщо існує ризик його (її) втечі;

3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Відповідач добровільно рішення про примусове повернення не виконав без поважних причин, у письмових поясненнях /а.с.14/ підтвердив, що рішення про примусове повернення він не виконав, так як не має коштів на зворотній квиток.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що у разі повернення до Республіки Вірменія, життя відповідача буде в небезпеці, колегія суддів зазначає, що починаючи з 2016 року ОСОБА_1 свідомо перебував на території України у статусі нелегального мігранта та не вчиняв жодних дій, не звертався до відповідних органів для легалізації свого становища, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення, в зв`язку з чим затримання іноземця з метою подальшого примусового видворення за межі території України є законним та обґрунтованим заходом примусового впливу.

Щодо доводів відповідача, що письмові пояснення ОСОБА_1 були невірно витлумачені через те, що був відсутній кваліфікований перекладач, колегія суддів зазначає, що дані пояснення були прийняті до уваги в сукупності з іншими доказами.

Крім того, відповідачем не заявлялося про необхідність залучення адвоката.

Між тим, залучення перекладача та захисника до участі в розгляді адміністративної справи є правом особи про яке він має заявити суду. У разі реальної потреби залучати перекладача орган міграційної служби в такому випадку зобов`язаний його забезпечити.

Такий правовий підхід міститься у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 522/7918/22 та від 27 квітня 2023 року у справі № 522/11882/22.

При цьому під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі перекладача та адвоката, на запитання суду, відповідач надавав відповіді.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не враховано обставини, що відповідач має постійне місце проживання разом з цивільною дружиною, яка перебуває на його утриманні, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку наявність таких обставин не звільняє останнього від обов`язку дотримання міграційного законодавства України та не змінюють факту незаконного перебування на території України відповідача.

Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не має документів, які посвідчують його законне перебування на території України, свідомо ухилявся від виконання рішення про його примусове повернення від 07.05.2022 року і не вживав будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , на строк шість місяців, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2024 по справі № 638/18694/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 18.11.24.