Справа № 140/9333/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 140/9333/24 пров. № А/857/24679/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження, прийняту суддею Каленюк Ж.В. у м. Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон № 796-ХІІ); зобов`язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 вказаного Закону, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, в межах строку звернення до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 відмовлено у відкритті провадження.

Суд, проаналізувавши підстави та предмет позову та враховуючи склад сторін у цій справі та у справі №140/17653/23, прийшов до висновку про те, що є підстави для висновку, що судом уже вирішено спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ГУ ПФУ у Волинській області.

Пред`являючи новий позов, позивач не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про зміну умов пенсійного забезпечення у його випадку, або зміну нормативного регулювання питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з часу вирішення спору судом у справі №140/17653/23 (06 вересня 2023). При цьому судом при вирішенні спору у справі №140/17653/23 вирішено й питання розміру спірних виплат. Незгода позивача із застосуванням розрахункової величини при обчисленні та виплаті підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ, яка встановлена рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/17653/23, не може бути підставою нового позову та не породжує нових правовідносин між позивачем (пенсіонером) та органом Пенсійного фонду у відносинах, які є триваючими (за змістом позовної заяви фактичні обставини не змінювалися).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 квітня 2024 по справі №240/19227/21, оскільки положення пункту 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1774-VIII визначають нову розрахункову величину, яка підлягає застосуванню під час реалізації положень, зокрема статті 39 Закону №796-XII, а відтак відповідач повинен здійснити перерахунок у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року.

Відповідно до листа від 19.08.2024, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що рішення суду виконується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України.

Звертає увагу на те, що достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження або для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України, п.4 ч.1 ст.238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як вбачається із рішення у справі №140/17653/23 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області та зобов`язано останнє нарахувати та виплатити позивачеві з 27.11.2023 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (Закон про Державний бюджет на відповідний рік).

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які склали підстави для прийняття оскаржуваного процесуального судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала суду про закриття провадження в адміністративній справі.

Така підстава для відмови у відкритті провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі (закрити провадження, якщо воно вже відкрито).

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20 березня 2024 по справі № 320/225/23 та від 08 травня 2024 у справі № 420/28651/23.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, в межах строку звернення до суду.

У справі №140/17653/23 ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати здійснити за період в межах строку позовної давності, тобто шести місяців нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не здійснив порівняльного аналізу підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі № 140/17653/23, не з`ясував в повній мірі ознаки тотожності між позовними вимогами у цих справах, незважаючи на те, що їх з`ясування є передумовою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав встановлених пунктом 2 частини 1статті 170 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предмет у даній справі та у справі 140/17653/23 не є тотожними, оскільки ОСОБА_1 просить здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ за різний період часу та з покликанням на законодавство яке змінилось. Відтак, обставини, яким позивач обґрунтовує позов у даній справі є іншими, ніж у справі №140/17653/23.

Позивач 06 вересня 2024 звернувся до суду з цим позовом про нарахування та виплату доплати до пенсії в межах позовної давності, тобто за період вже після набрання законної сили судовим рішенням, у справі №140/17653/23 (07.10.2023). Також звертається увага, що позивач мотивує позовні вимоги зміною законодавства, а саме набрання чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023, в якому ст. 8 установлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 7100 грн, з 01 квітня 8000 грн. Вказаною нормою також вперше окремо визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду та становить 1600 грн.. Тобто, змінилось законодавство у спірних правовідносинах, яке не було предметом дослідження у попередньому судовому рішенні на яке покликається суд.

Разом з тим, обставини встановлені під час розгляду справи № №140/17653/23 можуть слугувати підставою для звільнення від доказування з урахуванням ч. 4 ст.78 КАС України, а не бути підставою для відмови у відкритті провадження.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову та аргументи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не вірно застосовано інститут відмови у відкритті провадження та порушено норми процесуального права, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №140/9333/24 скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.11.2024.