Справа № 160/18610/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області((далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо необчислення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 із застосуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум з 13.02.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, призначену відповідно до п.а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2010 року. Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.06.1985 працювала в ДВАТ «Шахта Благодатна» ДП ДХК «Павлоградвугілля» дільничним гірничим нормувальником з підземними роботами. Пільговий стаж роботи по Списку №1 становить 11 років 6 місяців 25 днів. За викладених обставин, маючи більше 7,5 років за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, позивач вважає, що має право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків своєї заробітної плати (доходу) відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та яка кореспондується з абз.3 ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії на підставі ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак відповідач повідомив про відсутність права на обчислення пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки робота в якості дільничного гірничого нормувальника не відноситься до роботи з повним робочим днем під землею. Позивач не погоджується з відповідачем, вважає його відмову обчислювати та виплачувати пенсію з урахуванням положення Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» грубим порушенням норм чинного законодавства, її пільговий стаж підтверджується записами в трудовій книжці, крім того, в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України наявні відомості, що вона працювала на підземних роботах з повним робочим днем та має спеціальний стаж за кодом ЗПЗ013А1 та ЗПЗ014А4, а відтак у відповідача немає було правових підстав відмовляти здійснювати розрахунок та виплату пенсії без застосування положень ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 , в тому числі пільгового, станом на дату звернення (13.02.2024).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
До відзиву відповідачем долучено копію пенсійної справи позивача.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 27.09.1999 Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV(п.2 ч.1 ст. 114) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (ст. 13а) з 11.03.2010.
Відповідно до розрахунків форми РС-право, що містяться в пенсійній справі, до пільгового стажу за Списком №1 зараховані такі періоди:
з 23.09.1988 по 31.12.1989 Список №1 1 рік 3 місяці 9 днів;
з 01.01.1990 по 31.12.1991 Список №1 2 роки 0 місяців 0 днів;
з 01.01.1992 по 27.05.1998 Список №1 6 років 4місяці 27 днів;
з 01.01.2003 по 31.12.2003 Список №1 1 рік 0 місяців 0 днів;
з 01.01.2007 по 30.04.2010 Список №1 3 роки 4 місяці 0 днів;
з 01.05.2010 по 30.04.2012 Список №1 2 роки 0 місяців 0 днів;
з 01.05.2012 по 19.11.2012 Список №1 0 років 6 місяців 19 днів;
з 21.11.2012 по 31.12.2012 Список №1 0 років 1 місяць 11 днів.
13.02.2024 позивач звернулась до відповідача через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою, в якій просила провести перерахунок та виплату пенсії на підставі ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в обрахунку пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За змістом абзацу першого частини третьої статті 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За змістом частини п`ятої статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).
Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно із преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI від 02.09.2008 року (далі - Закон № 345-VI) цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Статтею 1 Закону № 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно з абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Відповідний правовий висновок неодноразово виснувався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 06 липня 2023 року у справі № 200/5813/20-а.
Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (умови призначення: п.2 ч.1 ст. 114Закону №1058-ІV, ст.13а) Закону №1788-ХІІ), з 11.03.2010.
Пільговий стаж позивача не є спірним у справі.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_4 від 17.06.1985, позивачу вказані періоди працювала на наступних посадах та у таких підприємствах:
з 23.09.1988 по 27.05.1989 дільничним гірничим нормувальником, пов`язаним з підземними роботами в Шахті ім. Ленінського комсомолу України Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» (записи №№8-9);
з 02.11.1998 по 11.05.1999 дільничним гірничим нормувальником, пов`язаним з підземними роботами в шахті «Благодатна» ДП ДХК «Павлоградвугілля»(записи№№11-12);
з 17.05.2001 по 31.12.2012 дільничним гірничим нормувальником, пов`язаним з підземними роботами в шахті «Благодатна ВАТ ДХК «Павлоградвугілля»(записи№№15-17).
Суд звертає увагу, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині зарахованих до пільгового стажу за Списком №1 періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача дільничним гірничим нормувальником, пов`язаним з підземними роботами, записи вчинені на підставі наказів по підприємству про переведення на посаду, однак не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то атестації робочого місця, зайнятості повний робочий день в підземних умовах для поширення пільг пенсійного забезпечення.
Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що позивачем разом із трудовою книжкою до заяви про призначення пенсії на підтвердження пільгового стажу надавались довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ВСП шахта «Західно-Донбаська» від 10.05.2010 №247,ВСП шахта «Благодатна» від 15.05.2010 №636,ВСП шахта «Благодатна» від 06.2012 №16/272, ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу від 03.2014 №314,ВСП шахта «Благодатна» від 05.2012 №16/241,згідно із якими позивач працювала з 01.01.1990 по 27.05.1998 - в якості дільничного гірничого нормувальника, Список №1, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу; з 02.11.1998 по 11.05.1999 -в якості дільничного гірничого нормувальника, Список №1, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу; з 17.05.2001 по 31.12.2003 - в якості дільничного гірничого нормувальника, Список №1, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу; з 01.01.2004 по 31.12.2006 - в якості дільничного гірничого нормувальника, Список №2, зайнятого на підземних роботах 50% і менше робочого часу; з 01.01.2007 по 15.05.2010 в якості дільничного гірничого нормувальника, Список №1, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу; з 01.05.2012 по 31.12.2012 - в якості дільничного гірничого нормувальника, зайнятого на підземних роботах 50%і більше робочого часу (Список №1).
Отже, згідно із відомостями з трудової книжки та вказаних уточнюючих довідок позивач у періоді з 01.01.1990 по 27.05.1998, з 02.11.1998 по 11.05.1999, з 17.05.2001 по 31.12.2003,з 01.01.2004 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 15.05.2010 та з 01.05.2012 по 31.12.2012 працювала дільничним гірничим нормувальником, така посада (професія) віднесена до Списку №1 та атестована підприємством за Списком №1, що надало позивачці право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, проте з наданих документів не вбачається відомостей про зайнятість позивача на підземних роботах повний робочий день, а лише 50% і більше робочого часу.
Крім того, відповідно до затвердженого наказом Державного підприємства по видобутку вугілля шахта «Благодатна» від 12.11.1990 №627Списку № 1 - Переліку робочих місць, професій, посад та показників на підземних роботах з особливо шкідливими та з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день надає право на пенсію за віком на пільгових умовах по шахті «Благодатна», в розділі посад (професій), зайнятих повний робочий день на підземних роботах в шахті, посади (професії) «дільничний гірничий нормувальник» не зазначено.
Згідно із затвердженим 27.10.1994 Переліком робочих місць, посад і професій з пільговим забезпеченням по Списку №1 ш.Благодатна, професія «нормувальник гірничий дільничний» атестована за Списком №1 та віднесена до робочих, керівників, спеціалістів та службовців, зайнятих на підземних роботах 50% і більше робочого часу.
Також, відповідно до затвердженого розпорядженням філії ВАТ «Павлоградвугілля» шахта «Благодатна» від 30.12.2005 №1363 та в подальшому розпорядженням від 31.12.2009 №1204 Списку № 1 - Переліку робочих місць, професій, посад та показників на підземних роботах з особливо шкідливими та з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день надає право на пенсію за віком на пільгових умовах по шахті «Благодатна», в розділі посад (професій), зайнятих повний робочий день на підземних роботах в шахті, посади (професії) «дільничний гірничий нормувальник» не зазначено.
Суд зазначає, для призначення пенсії шахтарям відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідна сукупність трьох умов: наявність стажу роботи не менше 7,5 років для жінок, зайнятість на підземних роботах повний робочий день та віднесення професії до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Доказів зайнятості позивача на підземних роботах повний робочий день за професіями, віднесеними до Списку № 1, понад 7,5 років матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано.
Суд звертає увагу, що наявність пільгового стажу за Списком №1 не означає автоматичного набуття права на пенсію з урахування норм Закону України «Про престижність шахтарської праці».
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у спірних правовідносинах для застосування умов, передбачених статтею 8 Закону № 345-VІ та абзацом 3 статті 28 Закону № 1058-ІV.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст.9,72-90,242-246,250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова