Справа № 420/24463/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Гагаріна, 2Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову йому - ОСОБА_1 , у перерахунку пенсії №88 від 17.07.2024;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити йому ОСОБА_1 , пенсію по інвалідності з 31.05.2024, застосувавши при обчисленні розміру пенсії наступні показники: величина оцінки одного року страхового стажу 1%, коефіцієнт стажу - 0.44250; показник середньої заробітної плати по країні за 2014, 2015, 2016 роки відповідно до пенсійної реформи з 01.10.2017 року, збільшений відповідно до ч. 2 ст. 42 - 7994.47 грн.; доплата за понаднормовий стаж 19 років; середній коефіцієнт зарплати розрахований за період з 01.07.2000 по 31.05.2006 рр, період що виключається з періоду заробітних плат відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (до 60 місяців, не більше 10% стажу, за умови що період за який враховується заробітна плата після виключення, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців) - з 01.02.2002 по 31.12.2002 рр., або зробити це в автоматичний спосіб; відсоток для обчислення пенсії - 90%.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, з 16.08.2006 року отримував пенсію по інвалідності. У 2020 році без його згоди його переведено на інший вид пенсії - за віком.

Позивач вважає, що перерахунок пенсії в 2020 році на теперішніи? час зменшує розмір и?ого пенсіі?, яка мала би бути більшою, у зв`язку з чим 10.07.2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою №2433 про переведення на пенсію по інвалідності.

На своє звернення позивач отримав відмову, яку вважає протиправною, оскільки він має право та бажання повернутись на норми та порядок обчислення, застосовані для попереднього виду пенсії.

Ухвалами суду від 07.08.2024 та 21.08.2024 року позов залишено без руху, надано та продовжено строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 20.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Представник ГУ ПФУ в Запорізькій області подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Одеській області. Первинно йому було призначено пенсію по інвалідності ІІ групи з 2006 року. У зв`язку з досягненням 60 років позивача у 2020 році переведено на пенсію за віком.

Позивач звернувся із заявою від 10.07.2024 про переведення на пенсію по інвалідності, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення відмовити у переведенні через недоцільність. Так за матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що позивач отримує пенсію за віком у розмірі 9016,16 грн. Однак за результатом розгляду поданих документів та проведеного перерахунку «перехід на пенсію по інвалідності» загальний розмір пенсії позивача становитиме 8149,61 грн.

До суду від представник ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених ГУ ПФУ в Запорізькій області, оскільки після переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності розмір пенсії зменшився в грошовому виразі. Отже відмова у переведенні прийнята, виходячи з інтересів пенсіонера.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 . Позивач являється особою з інвалідністю ІІ групи (безстроково), що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №572056 від 03.06.2013 року.

05.06.2006 року позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується перерахунком пенсії.

Відповідачами не спростовується, що у 2020 році позивача без його згоди переведено на пенсію за віком.

10.07.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою №2433 про перехід з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, у якій просив застосувати при обчисленні розміру пенсії наступні показники: величина оцінки одного року страхового стажу 1%, коефіцієнт стажу - 0.44250; показник середньої заробітної плати по країні за 2014, 2015, 2016 роки відповідно до пенсійної реформи з 01.10.2017 року, збільшений відповідно до ч.2 ст.42 - 7994.47 грн.; доплата за понаднормовий стаж 19 років; середній коефіцієнт зарплати розрахований за період з 01.07.2000 по 31.05.2006 рр., період що виключається з періоду заробітних плат відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 01.02.2002 по 31.12.2002; відсоток для обчислення пенсії - 90%.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та за результатом розгляду прийнято рішення №88 від 17.07.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

В рішенні зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що заявник одержує пенсію за віком у розмірі 9016,16 грн. За результатом розгляду поданих документів та проведеного перерахунку «перехід на пенсію по інвалідності» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальний розмір пенсії заявника становитиме 8149,61 грн.

Підставою відмови в рішенні зазначено недоцільність переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Позивач, не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно із ст.1 Закону №1058-ІV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами статті 5 Закону № 1058-IV Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абз.5 ч.4 ст.42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що на підставі ч.1 ст.10 Закону №1058-IV позивач має право на вибір виду пенсії за віком, або по інвалідності.

Позивач, вважаючи, що має право на пенсію в більшому грошовому розмірі, звернувся із заявою про переведення із пенсії за віком на пенсію по інвалідності, врахувавши: величину оцінки одного року страхового стажу 1%, коефіцієнт стажу 0.44250; показник середньої заробітної плати 7994.47 грн; доплату за понаднормовий стаж 19 років; середній коефіцієнт зарплати розрахований за період з 01.07.2000 по 31.05.2006 рр, період що виключається з періоду заробітних плат відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 01.02.2002 по 31.12.2002; відсоток для обчислення пенсії - 90%.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №88 від 17.07.2024 відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності, оскільки після переведення розмір пенсії зменшиться з 9016,16 грн на 8149,61 грн.

Однак прийняте рішення не містить розрахунків обчислення такого розміру пенсії (8149,61 грн), та її складових.

Також рішення відповідача не містить мотивів застосування чи відмови у застосуванні при розрахунку пенсії показників, які позивач просив врахувати у заяві від 10.07.2024 року №2433, а саме: величину оцінки одного року страхового стажу 1%, коефіцієнт стажу 0.44250, середньої заробітної плати 7994.47 грн, доплату за понаднормовий стаж 19 років, середній коефіцієнт зарплати розрахований за обраний пенсіонером період та відсоток для обчислення пенсії - 90%.

Суд вважає, що реалізація позивачем права на пенсію по інвалідності пов`язана саме з обчисленням розміру пенсії з показниками, які він просив застосувати, вважаючи, що у такому разі розмір пенсії буде більшим.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд вважає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області приймаючи оскаржуване рішення №88 від 17.07.2024, діяв недобросовісно та необґрунтовано, оскільки при обчисленні пенсії по інвалідності заявника не надав оцінки застосування показників, про які просив заявник, від чого залежить реалізація його права на цей вид пенсії, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в переведенні на інший вид пенсії.

Враховуючи те, що в рішенні відсутні мотиви його прийняття в частині застосування або відмови у застосуванні показників, які позивач просив врахувати у заяві від 10.07.2024 року №2433, суд дійшов висновку про невмотивованість прийнятого рішення, у зв`язку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №88 від 17.07.2024 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності та зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області (суб`єкту владних повноважень, яким розглядалась заява по суті) повторно розглянути заяву позивача від 10.07.2024 року №2433 про переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Оскільки позивач являється особою з інвалідністю ІІ групи, підстави для розподілу судових витрат в частині сплати судового збору - відсутні.

Позивачем подане до суду клопотання про стягнення судових витрат в частині витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

У відзивах на позов представники ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Одеській області зазначили, що заявлений розмір витрат є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що не відповідає витраченому часу адвоката у цій категорії справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на який такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані: копії договору про надання правової (правничої) допомоги №01-01/07/24 від 18.03.2024, додатку до договору, укладені між ОСОБА_1 та адвокатом Сластніковою Ганною Олександрівною.

18.06.2024 року сторонами складено акт наданих послуг №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01-01/07/24 від 18.03.2024, згідно з яким сторонами погоджено, що сума винагороди адвокату склала 10 000 грн, за наступні послуги: 1) складання та подача до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії; 2) оформлення додатків до позовної заяви; 3) скерування примірника позовної заяви із додатками всім учасникам справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд вважає, що відсутня дійсна необхідність у наданні адвокатом окремої послуги оформлення додатків до позовної заяви, яка фактично охоплюється послугою з підготовки позовної заяви.

На підставі вищезазначеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3000 грн, які необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області (суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення).

Керуючись ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Гагаріна, 2Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №88 від 17.07.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2024 року №2433 про переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва