Справа № 520/4102/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р. Справа № 520/4102/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 (суддя Шевченко О.В.; м. Харків) по справі № 520/4102/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року про призначення пенсії по інвалідності державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 про призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, та прийняти відповідне рішення.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 10 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю".

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю" та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Стягнув на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було надано необхідного переліку документів визначеного Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27.12.2005 року №22-1, тому у позивача відсутні підстави для проведення перерахунку.

В частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу відповідач звертає увагу суду, що заява представника позивача про внесення додаткового рішення не надходила. Отже, ГУПФУ в Харківській області було позбавлено можливості подати заперечення та викласти свої доводи щодо заяви.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 18.10.2023 встановлено ІІ групу інвалідності гідно довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.10.2023 серії 12 ААГ №310107.

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 20.12.2023, позивач отримує пенсію по інвалідності.

03.11.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення та здійснення нарахування пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в якій також просив зарахувати стаж державної служби з 14.08.1995 по 06.11.2015 згідно з записами його трудової книжки.

Розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 28.11.2023 року №32933-36796/Г-03/8-2000/2 фактично відмовило позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІ.

Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набув чинності з 01.05.2016, визначено право на одержання пенсій державних службовців які досягай встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, також особи, які мають менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. З 01.05.2016 призначення пенсій по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 24 та статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01.10.2017, у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу та заробітної плати, зокрема, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), страховий стаж після 01.01.2004 та заробітна плата з 01.07.2000 обчислюються на підставі довідок про проходження військової служби та про нараховані ми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

До страхового стажу роботи не зараховано: період служби в органах внутрішніх справ згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 29.08.2011 року з 01.01.2004 по 06.11.2015, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, копію витягу про походження служби № 2/89 від 18.04.2023 року не прийнято до розгляду, оскільки сканкопію документу про стаж надано не з оригіналу документу; період отримання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_2 злі 29.08.2011 року з 11.05.2016 по 04.12.2016, оскільки відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погоджуючись з тим, що пенсійним органом не прийнято рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" та вважаючи, що наявні підстави для повторного розгляду заяви, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду заяви та поданих документів пенсійним органом в обов`язковому порядку приймається рішення у визначений Порядком № 22-1 строк, проте розглянувши заяву позивача рішення по суті питань, викладених в заяві, Головним управлінням ПФУ в Харківській області не приймалося. Тобто заяву позивача пенсійним органом розглянуто без додержання вимог пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01 травня 2016 року суспільні відносини, що охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (Закон № 3723-ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон України № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII, втратив чинність.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону № 3723-XII).

Отже, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV: особам, визнаними інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років; або особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною п`ятою статті 45 вказаного Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 1.1. Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); …; подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначаються розділом ІІ вказаного Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (надалі Порядок 22-1), заява про призначення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За приписами пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що рішення про призначення чи про відмову у призначенні пенсії має бути оформлене актом індивідуальної дії у вигляді рішення/розпорядження територіального органу Пенсійного фонду, який не пізніше 10 днів після винесення рішення повинен видати або направити особі повідомлення про призначення чи про відмову у такому призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Проте, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю", рішення по суті питань, викладених в заяві, Головним управлінням ПФУ в Харківській області не приймалося. Тобто заяву позивача пенсійним органом розглянуто без додержання вимог пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги твердження представника відповідача, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 року №32933-36796/Г-03/8-2000/2 надано відповідь на заяву позивача від 03.11.2023 року, оскільки такий лист за своєю суттю не є рішенням в розумінні пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУПФУ в Харківській області допустило протиправну бездіяльність з приводу розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю".

Територіальний орган Пенсійного фонду, отримавши заяву ОСОБА_1 , повинен був прийняти рішення по суті заяви з наданням оцінки доданих до заяви документів і лише після цього повідомити заявника про прийняте рішення. Оскільки такі дії не було вчинено (фактично відповідач відклав вирішення питання по суті на невизначений термін "після правового врегулювання порядку призначення пенсії державним службовцям"), у суду наявні підстави для часткового задоволення вимог позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю" та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що заява представника позивача про внесення додаткового рішення не надходила внаслідок чого ГУПФУ в Харківській області було позбавлено можливості подати заперечення та викласти свої доводи щодо заяви, колегія суддів зазначає, що клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було заявлено позивачем у відповіді на відзив, до якого були долучені докази понесених витрат. Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення позивач до суду не звертався.

При цьому відповідь на відзив, в якому заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача 6000,00 грн., були надіслані відповідачу до його Електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" та ним отримані, що підтверджується квитанцією №813547 від 28.03.2024 о 23:10 (а.с. 69). Додатково вказана обставина підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 18.11.2024 відповідно до якої вказані документи доставлено до електронного кабінету ГУПФУ в Харківській області 29.03.2024 о 10:47.

Зазначене спростовує твердження відповідача про позбавлення його можливості подати заперечення та викласти свої доводи щодо заяви.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржником не висловлено заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, а отже, враховуючи приписи ч. 1 ст. 308 КАС України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для надання правової оцінки висновкам суду першої інстанції в цій частині та зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 по справі № 520/4102/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова