Справа № 520/21961/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 листопада 2024 року № 520/21961/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 06.10.2023 року №13 відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 1 згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 29.09.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди його роботи на підземних роботах з 01.02.1984 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, військову службу з 14.11.1984 року по 03.12.1986 року, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011, з 30.09.1992 року по 03.04.1995 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011, з 28.02.1997 року по 31.05.1997 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 та зарахувати до загального стажу період роботи з 09.06.1997 року по 08.05.2003 року згідно довідки №24/1 від 29.01.2008 року, з 06.07.1983 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011, та призначити і виплачувати з 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 , пенсію за віком за Списком №1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, згідно довідок про заробітну плату №1118 від 02.11.2011, №1088 від 27.10.2011, №2395 від 25.07.2011.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення від 06.10.2023 року №13, яким відмовлено у призначенні йому пенсії за віком за Списком № 1 згідно із ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви про призначення пенсії від 29.09.2023 року є протиправним та таким, що порушує його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року, зокрема, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також представником відповідача вказано, що згідно доданих документів про стаж роботи - ОСОБА_1 не зараховано до пільгового стажу за Списком №1: періоди з 01.02.84 року до 09.11.1984 року = 0 років 9 місяців 8 днів (згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011 на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта №81 «Київська»); з 19.01.1987 року до 26.05.1990 року = 3 роки 4 місяці 7 днів (згідно довідок №1089 від 27.10.2011 на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського»); з 30.09.1992 року до 03.04.1995 року = 2 роки 6 місяців 4 дня (згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 на ДП «Луганськвугілля» ВП «Шахта «Черкаська»); з 28.02.1997 року по 31.05.1997 року = 3 місяці 4 дня (згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 на ДП «Луганськвугілля» ВП «Шахта «Черкаська»); з 14.11.1984 року по 03.12.1986 року 2 роки 20 днів (військова служба), у зв`язку з відсутністю підтвердження стажу первинними документами. Отже, у позивача відсутній пільговий стаж за Списком №1, а тому було вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 29 вересня 2023 року звернувся до Відділу обслуговування громадян №19 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1.

Після неодноразових звернень до відповідача 01.02.2024 року позивачу на особистому прийомі на його вимогу було 01.02.2024 року надано рішення від 06.10.2023 року №13 з якого йому стало відомо про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №1.

Отже, рішенням від 06.10.2023 року №13 Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних пільг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області мені було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

З наявної в матеріалах справи копії вказаного рішення вбачається, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 29.09.2023 року; вік заявника 57 років 06 місяців 05 днів; страховий стаж особи становить 12 років 10 місяців 03 дні. Із посиланням на положення п.2 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також положень п.5 п. 2.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), зазначено, що результати розгляду документів, доданих до заяви є наступними: до пільгового та страхового стажу не враховано періоди роботи згідно довідок №1089 від 27.10.2011 року, №1119 та №1120 від 02.11.2011 року, оскільки заявник не надав трудової книжки, а у довідках не зазначені накази про прийняття та звільнення з роботи, дані періоди потрібно підтвердити первинними документа. Також вказано додатковий коментар, згідно із яким за наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. Крім того зазначено, що після надання документів право на пенсію буде переглянуто.

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що із прийнятим відповідачем рішенням він не погоджується та вважає його протиправним.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

У положеннях ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно зі ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Підпунктом 1 п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10% до 100% розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01.01.2015 - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII).

Цей закон доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 врегульовані ст. 13 Закону №1788-XII.

Так, згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до Закону №1788-XII та статтю 13 викладено в такій редакції, зокрема, згідно з п. «а» ст.13 вказаного Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі - Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року№ 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 стаття 13,частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року№ 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пп. «а» п.3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13,частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення рішення (пункт 2 резолютивної частини рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІз урахуванням рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин суд доходить висновку про те, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній у постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Позивач народився 24.03.1966 року і на день звернення до відповідача, а саме 29.09.2023 року, за призначенням пенсії за Списком №1 він досяг віку 57 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Також, згідно з п. 20 Порядку № 637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 року у справі №234/4585/17, від 25.04.2019 року у справі №159/4178/16-а.

Під час розгляду справи зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що після звільнення з Чугуївського виробничого ремонтно-будівельного орендного підприємства 08.05.2003 року, він працював на СТО м. Харкова, при звільненні з якого йому було повідомлено про втрату трудової книжки, після чого ним були взяті довідки про стаж роботи на підприємствах, де він працював до 2003 року. В той же час додаткових довідок про стаж роботи отримати позивач не має можливості, оскільки він раніше проживав та працював в м. Ровеньки Луганської області, - на даний час територія знаходиться на тимчасово окупованій території рф. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Ровеньки Луганської області. Відтак позивачем наголошено, що уточнюючі довідки містять усі необхідні відомості щодо періодів роботи позивача, а відтак останні підлягають врахуванню.

Згідно із довідкою №838 від 24.10.2011 року позивач навчався в Ровеньківському гірничому технікумі за спеціальністю «Гірнича електромеханіка» на денному стаціонарі з 01.09.1981 року (наказ 236 від 31.07.1981 року зарахований) до 08.09.1983 року (переведений на вечірнє відділення наказ 155 від 8.09.1983 року).

Згідно із довідкою №1089 від 27.10.2011 року позивач з 19.01.1987 року до 02.02.1987 року був зарахований на роботу в шахтоуправління «Ворошиловське» та проходив навчання в навчальному пункті при шахтоуправлінні, після закінчення навчання працював на Шахтоуправлінні «Ворошилівське»:

- з 03.02.1987 року до 31.07.1988 року електрослюсарем підземним,

- з 01.08.1988 року до 10.10.1988 року електрослюсарем підземним,

- з 11.10.1988 року до 16.02.1989 року електрослюсарем підземним,

- з 17.02.1989 року до 20.02.1989 року навчання у навчальному пункті,

- з 21.02.1989 року по 26.05.1990 року підземним гірничоробочим очисного забою.

Згідно із довідками №1119, №1120 від 02.11.2011 року позивач працював на шахті ім. 23 з`їзду КПРС, правонаступником якої є Відокремлений підрозділ «Шахта №81 «Київська»:

- з 06.07.1983 року до 31.01.1984 року - поверхневим робочим,

- з 01.02.1984 року до 25.05.1984 року навчався в УКК зі збереженням робочого місця та оплати тарифної ставки,

- з 26.05.1984 року до 30.06.1984 учнем електрослюсаря підземним,

- з 01.07.1984 року до 09.11.1984 року електрослюсарем підземним,

- з 01.07.1984 року до 09.11.1984 року виконував гірничі роботи.

Згідно із довідкою №11/К 2395 від 25.07.2011 позивач працював на ДП «Луганськвугілля» ВП «Шахта «Черкаська» з 30.09.1992 року до 03.04.1995 року, з 28.02.1997 року до 31.05.1997 року електрослюсарем підземним.

Позивачем у позовній заяві вказано, що при зарахуванні до його пільгового стажу роботи за Списком №1 на підземних роботах періодів роботи з 01.02.1984 року до 09.11.1984 року, з 14.11.1984 до 03.12.1986 року, з 19.01.1987 року до 26.05.1990 року, з 30.09.1992 року до 03.04.1995 року, з 28.02.1997 року до 31.05.1997 року на посадах - горноробочого підземного очисного забою, електрослюсаря підземного його пільговий стаж становитиме 08 років 11 місяців 13 днів, а саме при врахуванні до загального страхового стажу періодів роботи: з 06.07.1983 року до 09.11.1984 року - 01 рік 05 місяців 03 дні (згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011 на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта №81 «Київська»); з 19.01.1987 року до 26.05.1990 року - 03 роки 04 місяці 07 днів (згідно довідок №1089 від 27.10.2011 на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського»); з 01.07.2000 року до 08.05.2003 року - 02 роки 10 місяців 07 днів (згідно довідки №24/1 від 29.01.2008).

Відтак підтвердженням того, що позивач у періоди з 01.02.1984 року до 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011 працював на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта №81 «Київська», з 19.01.1987 року до 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011 працював на ДП «РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ» ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського»; з 30.09.1992 року до 03.04.1995 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 працював на ДП «Луганськвугілля» ВП «Шахта «Черкаська»; з 28.02.1997 року по 31.05.1997 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 працював на ДП «Луганськвугілля» ВП «Шахта «Черкаська» - які не зараховані йому до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах за Списком №1, про що є записи в уточнюючих довідках про пільговий характер роботи.

Однак зі змісту спірного у цій справі рішення відповідача вбачається, що відповідачем такі довідки не враховано з огляду на обставини не надання позивачем трудової книжки та не зазначення у довідках наказів про прийняття та звільнення з роботи, даних про періоди, що зумовлює необхідність підтвердження первинними документами.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає, що обставини ненадання позивачем трудової книжки обумовлені її втратою роботодавцем, як повідомлено позивачем у позовній заяві, а подання до пенсійного органу уточнюючих довідок прямо передбачено п.п. 1, 2 Порядку №637 у випадку відсутності, зокрема, трудової книжки.

Відтак відповідачем мало бути встановлено стаж та періоди роботи позивача на посадах, що надають такому право на пільгову пенсію саме на підставі поданих уточнюючих довідок.

Своєю чергою суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не надано підтвердження вчинення будь-яких дій, з метою перевірки видачі вказаних довідок з віднесенням посад на яких працював позивач до посад, передбачених Списком 1, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Натомість суд вважає за необхідне вказати, що постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 року пункт 20 наведеного Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-УІІ (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відтак з наведених приписів вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Отже за таких обставин позивач був позбавлений можливості надання до відповідача додаткових доказів або уточнюючих довідок. Натомість подані останнім вже містять необхідні відомості.

Крім того, під час розгляду справи встановлено доводи позивача стосовно безпідставного незарахування відповідачем періоду його роботи з 01.07.2000 року по 08.05.2003 року згідно довідки Чугуївського виробничого спеціалізованого ремонтно-будівельного орендного підприємства №24/1 від 29.01.2008 року, що становить 02 роки 09 місяців 29 днів. Вказане випливає з розрахунку стажу позивача Форма РС-право дата 31.05.2024 року.

Однак зі змісту спірного у цій справі рішення та поданого до суду представником відповідача відзиву на позов не встановлено будь-яких доводів відповідача з приводу не зарахування до стажу позивача вказаного періоду, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість на недоведеність вказаної дії відповідача як суб`єкта владних повноважень всупереч визначеному положеннями ч.2 ст.77 КАС України обов`язку.

В той же час період військової служби позивача з 14.11.1984 року по 09.12.1986 року відповідачем зараховано до стажу позивача, про що свідчить той же розрахунок стажу позивача Форма РС-право дата 31.05.2024 року. Відтак у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині належить відмовити.

Також суд зазначає, що обмеження врахування стажу при призначенні пенсії, порушує по суті право власності позивача на пенсійні виплати, які ним зароблені протягом здійснення трудової діяльності.

Зокрема, не врахування в повному обсязі стажу при обрахуванні пенсії, порушує правила статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції, якою передбачено захист власності.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та помилковість висновків відповідача щодо зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 06.10.2023 року №13 відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи, що відповідачем не доведено обставин правомірності не врахування до пільгового стажу позивача певних періодів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди його роботи на підземних роботах з 01.02.1984 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011, з 30.09.1992 року по 03.04.1995 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011, з 28.02.1997 року по 31.05.1997 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 та до загального стажу позивача період роботи з 09.06.1997 року по 08.05.2003 року згідно довідки №24/1 від 29.01.2008 року, з 06.07.1983 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011.

Своєю чергою належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.09.2023 року щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням висновків суду у цій справі.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати з 01 лютого 2024 року йому пенсію за віком за Списком №1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, згідно довідок про заробітну плату №1118 від 02.11.2011, №1088 від 27.10.2011, №2395 від 25.07.2011, суд зазначає, що оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідачем не здійснено належного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, то позовні вимоги в цій частині є передчасними та направленими на майбутнє.

Відтак у задоволення цієї частини позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 06.10.2023 року №13 відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди його роботи на підземних роботах з 01.02.1984 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011, з 30.09.1992 року по 03.04.1995 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011, з 28.02.1997 року по 31.05.1997 року згідно довідок №11/К 2395 від 25.07.2011 та зарахувати до загального стажу період роботи з 09.06.1997 року по 08.05.2003 року згідно довідки №24/1 від 29.01.2008 року, з 06.07.1983 року по 09.11.1984 року згідно довідок №1119 та №1120 від 02.11.2011, з 19.01.1987 року по 26.05.1990 року згідно довідок №1089 від 27.10.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2023 року щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням висновків суду у цій справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов.2, м. Харків, 61022, код ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.