Справа № 420/31738/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 жовтня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ № 402 від 2008 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ № 402 від 2008 року;

- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ №402 від 2008 року, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.03.2023 року та довідкою ВЛК №366 від 10.03.2023 року.

У тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.03.2023 року на зворотній стороні зазначено, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до абз.3, ч.1, ст..23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач зазначає, що витягом №12024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 16.07.2024 року та скріншотом з застосунку Резерв+ підтверджується, що відповідач спочатку взагалі не вносив інформацію про позивача в реєстр, а потім вніс до реєстру неправильні дані щодо позивача, а саме зазначено, що він є непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, але дата ВЛК вказана правильно, а саме 10.03.2023 року.

Через вказані помилки в реєстрі «Оберіг», у позивача постійно виникають непорозуміння та перешкоди під час перетину кордону України, перевірки його документів з боку правоохоронних органів чи співробітників ТЦК.

Тому, 27.08.2024 року в інтересах позивача, представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де останній перебуває на військовому обліку з адвокатським запитом, щодо отримання додаткового підтвердження про те, що дійсно 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ Nє 402 від 2008 року та що вказана інформація була внесена в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

21.09.2024 року, представником позивача було отримано відповідь ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 №15371 від 02.09.2024 року, яку надіслав ІНФОРМАЦІЯ_5 10.09.2024 року, в якої вказано, що долучена до адвокатського запиту копія довідки ВЛК, ОСОБА_1 , не затверджена штатною ВЛК, запис, який стосується ступеня придатності/непридатності не відповідає вимогам п.3.8. глави III розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ. Отже вказані документи «нібито» не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть бути підставою для внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, внести таку інформацію неможливо через відсутність такого формулювання в зазначеному реєстрі. ОСОБА_1 рекомендовано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду та встановлення його ступеня придатності до військової служби.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невнесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ Nє 402 від 2008 року, тому звернувся до суду з позовною заявою.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

Копія ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року про відкриття провадження та позов з додатками було надіслані ІНФОРМАЦІЯ_6 до електронного кабінету та доставлені 16.10.2024 року о 13 год. 52 хв. що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою.

Також, ухвала Одеського окружного адміністративного суду про про відкриття провадження по справі від 14 жовтня 2024 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надав. У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 19 листопада 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.03.2023 року був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ №402 від 2008 року на підставі довідки ВЛК №366 від 10.03.2023 року.

Зворотня сторона тимчасового посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 10.03.2023 року має зазначення, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до абз.3, ч.1, ст..23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно відомостей з витягу №12024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 16.07.2024 року даних про перебування на військовому обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів не знайдено. Крім цього зазначено про необхідність звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_7 для взяття на військовий облік, а також відомості, що позивач не заброньований, не перебуває у розшуку.

Згідно наданого позивачем скріншоту з застосунку Резерв+ наявна інформація що позивач є непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, дата ВЛК 10.03.2023 року.

27.08.2024 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з адвокатським запитом, щодо отримання додаткового підтвердження про те, що дійсно 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ Nє 402 від 2008 року та що вказана інформація була внесена в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

21.09.2024 року представником позивача отримано відповідь ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 №15371 від 02.09.2024 року, в якої вказано, що долучена до адвокатського запиту копія довідки ВЛК, ОСОБА_1 , не затверджена штатною ВЛК, запис, який стосується ступеня придатності/непридатності не відповідає вимогам п.3.8. глави III розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ. Отже вказані документи не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть бути підставою для внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Крім того, внести таку інформацію неможливо через відсутність такого формулювання в зазначеному реєстрі. ОСОБА_1 рекомендовано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду та встановлення його ступеня придатності до військової служби.

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача та посилається на те, що пункт 3.8 глави III розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, на який посилається відповідач, як на підставу невнесення змін до реєстру «Оберіг» відносно позивача, в редакції на момент прийняття рішення ВЛК №366 від 10.03.2023 року не містив пункту щодо необхідності затвердження рішення ВЛК від районного ІНФОРМАЦІЯ_7 про непридатність штатною ВЛК (постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ №402 від 2008 року тому звернувся з даним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Надаючи правову оцінку правовідносинам що виникли між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1951-VIII від 16.03.2017 (далі Закон № 1951-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII, єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (стаття 2 Закону № 1951-VIII).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1951-VIII, основними засадами ведення Реєстру є:

1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.

Частиною 5 статті 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частини 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII).

За змістом статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про виконання військового обов`язку; відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; відомості про участь у бойових діях. (стаття 8 Закону № 1951-VIII)

Відповідно до статті 9 Закону № 1951-VIII, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

На виконання частини 1 статті 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (частина 3 статті 14 Закону № 1951-VIII).

Отже, за змістом вказаних норм, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.

У цій справі судом встановлено, що позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією за результатами якої складено Довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №366 від 10.03.2023 року про його непридатність до військової служби на підставі статті ст..64»Б», графа ІІ наказу МОУ №402 від 2008 року.

Інформацію про висновок ВЛК внесено до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 10.03.2023 року.

Разом з цим, інформація про вказану довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №366 від 10.03.2023 року не була внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів.

Доказів наявності правових підстав для невнесення вказаної інформації, так само, як і доказів перегляду або скасування довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №366 від 10.03.2023 року, відповідач суду не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин, факт неподання відповідачем відзиву на позовну заяву без поважних причин та не надання інформації щодо конкретних причин до Єдиного державного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів відомостей про проходження позивачем медичного огляду, що оформлено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №366 від 10.03.2023 року по день розгляду справи, суд кваліфікує як визнання позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про невідповідність оскаржуваної бездіяльності відповідача критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність підстав для визнання цієї бездіяльності протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов був задоволений, судові витрати позивача в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні ді задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ № 402 від 2008 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про те, що 10.03.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був визнаний непридатним до військової служби за ст. 64 «Б», графи ІІ наказу МОУ № 402 від 2008 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) .

Суддя С.О. Cтефанов