Справа № 165/3469/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 165/3469/24
провадження №2-а/165/26/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участі секретаря Король І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Юзефовича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

встановив:

31.07.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі. Вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії 2В №231 від 21 червня 2024 року, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Вказує, що оскаржувану постанову позивач отримав у м. Нововолинську в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 24.07.2024, оскільки під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови присутнім не був, хоча цього дня, а саме 21.06.2024 прибував до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому повідомили, що розгляд справи не відбудеться.

У постанові зазначено, що 18.06.2024 року о 12:00 год. під час прийняття від військовозобов`язаного ОСОБА_1 заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 та копій документів, що підтверджують право останнього на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, встановлено відсутність при собі у вказаного громадянина України військово-облікового документа. Зазначено, що громадянин України ОСОБА_1 проігнорував вимоги абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зазначає, що стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії 2В № 231 від 18 червня 2024 року за ч. 3 ст. статті 210-1 КУпАП, за результатами розгляду якого прийнято оскаржувану постанову.

Наголошує, що відповідно до тимчасового посвідчення, виданого військовозобов`язаному ОСОБА_1 28 червня 2024 року, питання про придатність позивача до проходження військової служби за станом здоров`я вирішувалось 01.04.2009 призивною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 та згідно із ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній був зарахований в запас, що фактично за трактуванням ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» є звільненням від проходження базової військової служби, як призовника, який визнаний за станом здоров`я непридатними до військової служби. Відтак, військово-обліковий документ громадянину ОСОБА_1 не видавався, а працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідні документи про непридатність для виключення із військового обліку не були оформлені, про що свідчить відсутність будь яких військово-облікових даних про позивача у Другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що має ураження опорно-рухового апарату, яке є наслідком перелому центральної стегнової кістки з помірними порушеннями функцій кінцівки.

Лікується з 2013 року, а з 01.06.2023 , згідно довідки МСЕК серії 12ААГ № 203862 за результатами повторного огляду проведеного 20.06.2023, має статус особи з інвалідністю 3 групи. Інвалідність встановлена на строк до 01.06.2025.

Наголошує, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн, однак посилаючись на примітку до статті 210 КУпАП, вказує, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами), яких є державні органи.

Що стосується питання можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, вказує, що ОСОБА_1 має платіжну картку Приват Банку із відкритим рахунком для отримання пенсійних виплат по інвалідності, зареєстрований в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради, де отримав відповідне пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 та оновив дані через ЦНАП Нововолинської міської ради та 10.06.2024 отримав Витяг № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Враховуючи наведене, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії 2В №231, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 21.06.2024, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у справі.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 05.08.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності та закриття провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Позивач наголосив, що 18.06.2024 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 для пред`явлення документів, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на є особливий період. Стверджує, що не отримував військово-облікового документа, а тому і не міг його пред`явити на вимогу працівника ІНФОРМАЦІЯ_8 . Стосовно нього 18.06.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення, зокрема невиконання вимог абз.1 ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у ІНФОРМАЦІЯ_9 21.06.2024. Коли він цього числа прибув на розгляд справи, то йому повідомили, що розгляд відкладається. В подальшому він 24.07.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_10 , отримав копію постанови від 21.06.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Вважає. що вказана постанова є незаконною з наведених у позові підстав, а тому просить її скасувати та закрити провадження у справі. Наголосив, що розгляд справи проведено у його відсутність, чим порушено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі право на захист

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.23,32), довідками про доставку електронного документу та доставку повідомлення (а.с.24,28,29). Правом подачі відзиву, не скористався.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши письмові матеріали, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

21 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №231 по справі про адміністративне правопорушення (а.с.10), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

У оскаржуваній постанові вказано, що 18.06.2024 року о 12:00 год. під час прийняття від військовозобов`язаного ОСОБА_1 заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560 та копій документів, що підтверджують право останнього на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, встановлено відсутність при собі у вказаного громадянина України військово-облікового документа. Вказаним, громадянин України ОСОБА_1 проігнорував вимоги абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 18.06.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.11).

У цьому протоколі щодо суті адміністративного правопорушення зазначено, що 18.06.2024 року о 12:00 год. під час прийняття від військовозобов`язаного ОСОБА_1 заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560, та копій документів, що підтверджують право останнього на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, встановлено відсутність при собі у вказаного громадянина України військово-облікового документа. Вказаним, громадянин України ОСОБА_1 проігнорував вимоги аб. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу зазначено, що «пояснення на час розгляду справи» (а.с.11).

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту протоколу встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відбудеться о 11 год. 30 хв. 21 червня 2024 року в кабінеті № 34 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Незважаючи на прибуття у вказаний час позивача на розгляд справи про адміністративне правопорушення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 розглянув справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і прийняв постанову № 231, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до приписів ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч.1,2 ст.283 КУпАП).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч.1 ст.285 КУпАП).

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови (а.с.10) позивач отримав вказану постанову лише 24 липня 2024 року.

Тобто, розгляд адміністративних справ за ч.3 ст.210-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу у розмірі від 17000 грн до 25500 грн, що є значним розміром, повинен відбуватися з дотриманням усіх гарантій для особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності, як для особи, яка притягується за вчинення кримінального правопорушення. У контексті цього обов`язку, забезпечуючи право на справедливий судовий розгляд, особа повинна бути негайно і детально поінформована про характер та причини порушень, мати час та можливість для підготовки до захисту, бути присутньою при розгляді своєї справи та захищати себе особисто чи користуватися юридичною допомогою захисника. Забезпечуючи особі право на захист, у протоколі повинна бути викладена суть адміністративного правопорушення, зазначені конкретні приписи нормативно-правових актів, які були порушені особою, з метою належної підготовки її до захисту. Саме цей обсяг правовідносин та їх кваліфікація (визначення конкретних приписів нормативно-правових актів, які були порушені) повинні бути об`єктом дослідження та перевірки уповноваженою особою під час винесення постанови на підставі протоколу та долучених до нього доказів.

Як встановлено з копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного №2/328/2024, виданого позивачу 28.06.2024 замість військового квитка у зв`язку з відсутністю бланків, (а.с.14), призовною комісією Нововолинського ОРВК 01.04.2009 ОСОБА_1 зарахований у запас згідно з ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» пр.№1.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_11 від 27.06.2024 №2/244 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особі з інвалідністю третьої групи на строк до 27.12.2024 (а.с.13).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

У ч. 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

У постанові, яка оскаржується вказано, що 18.06.2024 року о 12:00 год. під час прийняття від військовозобов`язаного ОСОБА_1 заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560, та копій документів, що підтверджують право останнього на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, встановлено відсутність при собі у вказаного громадянина України військово-облікового документа, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якими передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника. Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до примітки до ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Позивачем надано до матеріалів справи Витяг №2024 з Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яким підтверджено оновлення даних військовозобов`язаним ОСОБА_1 10.06.2024. Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного №2/328/2024 від 28.06.2024, дані ОСОБА_1 уточнено та взято його на облік в ІНФОРМАЦІЯ_12 18.06.2024.

Питання про придатність до проходження військової служби за станом здоров`я позивача вирішувалось 01.04.2009 призивною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак військово-обліковий документ громадянину ОСОБА_1 не видавався (а.с.12).

Стороною відповідача не надано суду доказів видачі ОСОБА_1 військово- облікового документа, а тому суд приймає до уваги доводи позивача про відсутність у нього військового квитка чи приписного документа, а відтак неможливості його пред`явлення на вимогу уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 , зокрема 18.06.2024, що виключає відповідальність особи за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності неправомірно, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 30.07.2024 (а.с.6).

Таким чином, вищевказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 241,246,255, 286,294,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову серії 2В №231 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. ФЕРЕНС-ПІЖУК