Справа № 200/3678/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
"19" листопада 2024 р. справа №200/3678/24
Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження заяву адвоката Ромасько Євгена Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/3678/24 (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 4 від 23.03.2024, № 5 від 25.03.2024, № 6 від 26.03.2024, № 7 від 27.03.2024 датою їх фактичного подання.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.04.2024 № 10951591/, № 10951592/, № 10951527/, № 10951528/ про відмову в реєстрації податкових накладних фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 4 від 23.03.2024, № 5 від 25.03.2024, № 6 від 26.03.2024, № 7 від 27.03.2024;

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 4 від 23.03.2024, № 5 від 25.03.2024, № 6 від 26.03.2024, № 7 від 27.03.2024 датою їх фактичного подання.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецької області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9689,60 грн.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду у цій справі, відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Постановами Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 200/3678/24 залишені без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 200/3678/24 залишені без змін.

05 листопада 2024 року до апеляційного суду надійшла заява адвоката Ромасько Є.В., що діє в інтересах позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення по справі додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у порядку письмового провадження, без виклику сторін відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, встановив наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приписами частини першої статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підставі частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Звертаючись 05.11.2024 із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, адвокатом надано: договір про надання правової допомоги ФОП ОСОБА_1 № ПД-06/05 від 06.05.2024, завдання № 2 на надання правових (юридичних) послуг від 03.10.2024, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2/ПД-06/05 від 01.11.2024 на суму 10 000 грн та рахунок на оплату.

Таким чином, представник позивача відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України зазначив про наявність додаткових витрат по справі в зв`язку з її апеляційним розглядом, надав докази їх понесення.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

На підставі пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Відповідно до статті 134 КАС України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як свідчать матеріали справи між адвокатом Ромасько Є.В. та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір № ПД-06/05 від 06.05.2024 про надання правових (юридичних) послуг. За умовами договору види, строки надання, ціна і загальна вартість послуг узгоджується сторонами в спільно підписаних Завданнях до договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно із Завданням № 2 на надання правових (юридичних) послуг від 03.10.2024 адвокат Ромасько Є.В. надає фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 правові послуги з судового врегулювання спору між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ГУ ДПС у Донецькій області щодо апеляційного оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 200/3678/24 з приводу оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків від 24.04.2024 № 10951591/, № 10951592/, № 10951527/, № 10951528/ та додаткового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року. Загальна вартість правових послуг є фіксованою і становить 10 000 гривень.

Вартість послуг включає: правовий аналіз документів; підготовка відзиву на апеляційні скарги, інших необхідних документів та подання їх до суду; супроводження розгляду апеляційної у суді апеляційної інстанції із складанням будь-яких необхідних процесуальних документів, передбачених нормами КАСУ, без обмежень їх кількості; отримання будь-яких процесуальних документів в суді першої інстанції.

Отже, для включення всього розміру витрат на правничу допомогу до суми, що підлягає стягненню на користь позивача, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, яку розглянуто в порядку письмового провадження, суд зазначає, що вивчення законодавства, яким регулюється спір у справі, документів та доводів, якими Головне управління ДПС у Донецькій області обґрунтовувало вимоги апеляційних скарг, не вимагало великого обсягу юридичної і технічної роботи, а доводи відзиву на апеляційну скаргу майже повністю дублюють доводи позовної заяви.

Таким чином, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 10 000 грн не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, отже, стягнення витрат на правничу допомогу у зазначеній представником позивача сумі (10 000 грн) не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції складає 2000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача адвоката Ромасько Євгена Валерійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та стягнення з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Ромасько Євгена Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 200/3678/24 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (; адреса: 87515, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття 19 листопада 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 19 листопада 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко