Справа № 308/17405/24
Суддя: Наумова Н. В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Наумової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов позивача ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ

25.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови, за яким просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3292557 від 18.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (Код , адреса: вул. Ф. Ернста, буд. З, м, Київ, 03048) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне.

18.10.2024 року в місті Ужгород на вул. Олега Куцина 90 поліцейським 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Фалайлом Віктором Вікторовичем було винесено постанову серії ЕНА №3292557 від 18.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно фабули постанови: 18.10.2024 року о 17:05:45 в місті Ужгород на вул. Олега Куцина, 90, керував ТЗ та при цьому використовував задні покажчики повороту червоного кольору; які не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 9 ПДР Використання приладів (зовн. освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що постанова серії ЕНА №3292557 від 18.10.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю з наступних підстав:

Вказує, що інспектор, що виніс постанову не встановив у повному обсязі всі обставини справи, що призвело до помилкового інкримінування зазначеного правопорушення. Окрім цього, було порушено процесуальні права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його не ознайомили з доказами вчинення правопорушення та неправомірно відмовили у клопотанні про перенесення розгляду справи у зв`язку з його необхідністю скористатися правовою допомогою.

Акцентує увагу, що Інспектор у Постанові вказав, що порушено п. 9 ПДР України, але не конкретизував який саме, так як розділ 9 ПДР під назвою «ПОПЕРЕДЖУВАЛЬНІ СИГНАЛИ» має значний зміст, а співробітник поліції повинен чітко вказати який саме пункт якого розділу було допущено.

Інспектор у постанові вказує на «переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів». З цього приводу позивач зазначає, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам, у зв`язку з чим даний ТЗ пройшов перевірку на відповідність стандартам та отримав сертифікат відповідності.

Після чого автомобіль пройшов процедуру державної реєстрації транспортного засобу, яка полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 в якому вказано, що автомобіль пройшов першу реєстрацію в Україні 10.09.2020 року і свідчить про відповідність даного транспортного засобу діючим нормам та стандартам.

Вказує, що жодного переобладнання чи внесення змін в конструкцію автомобіля після сертифікації та реєстрації Позивачем здійснено не було, що безпідставно не було враховано Інспектором під час винесення оскаржуваної постанови, доказів зворотнього надано не було. Більше того, також не було враховано, що автомобіль перебуває на праві власності у іншої особи.

Відтак зазначає, що Інспектором не доведено, що мною було порушено вимоги ПДР України, не вказано який саме пункт було порушено позивачем, а тому і відсутнє правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було притягнуто до відповідальності.

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2024 року було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду із повідомлення сторін. Встановлено строки задля подання письмових заяв.

08.11.2024 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача у за яким він просить суд: відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що доводи позивача повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яке додано до відзиву, а постанова про притягнення позивача до адмін. відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуваню.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив наступне. на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 (позивач), належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог ДОТУ 3649:2010, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122? КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача. Після чого водію, було роз`яснено права особи, яка і притягається до адміністративної відповідальності (підтверджується підписом позивача в п. 8 постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3292557 від 18.10.2024 року та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського). В ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., відповідно до санкції статті.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Відповідач вказує, що технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам пщприємства-виробника (п. 5.1 ДСТУ 3649:2010) Згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського, позивач не заперечує курування ним транспортним засобом з використанням червоних покажчиків повороту.

Зазначає, що всі права та обов`язки ОСОБА_1 було роз`яснено, що також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 18.10.2024 року поліцейським 4 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Фалайлом Віктором Вікторовичем було винесено постанову серії ЕНА №3292557 від 18.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідної якої ОСОБА_1 притягнуто до адмін. відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп., з фабули даної постанови вбачається, що 18.10.2024року о 17:05:45 в місті Ужгород на вул. Олега Куцина, 90, керував ТЗ та при цьому використовував задні покажчики повороту червоного кольору, які не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 9 ПДР Використання приладів (зовн. освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із п.7 зазначеної постанови, до постанови додається: відео з реєстратора автомобіля відео з БК 470066.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, а саме накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту пункту 1 статті 247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву додано відеозапис з бодікамер поліцейських із відображенням події адміністративного правопорушення, які було досліджено судом у судовому засіданні.

З дослідженого судом відеозапису встановлено, що 18.10.2024 року о 17:05:45 в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 керував ТЗ. Причиною зупинки було те, що водій використовував задні покажчики повороту червоного кольору; які не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, вказану причину зупинки було озвучено ОСОБА_1 працівником поліції. Вказане не заперечується і стороною позивача.

Доводи позивача не спростовують факту порушення ним ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що доводи позивача є безпідставними, відповідачем подано достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та підтверджували факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що відповідачем доведено правомірність дій щодо винесення оскаржуваної постанови, надано докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, а також судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови.

Витрати із сплати судового збору за розгляд справи у першій та апеляційній інстанції покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова