Справа № 520/19375/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2024 року справа № 520/19375/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Григоров Д.В.

при секретарі судового засідання Глівінська Ю.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Керімова А.З.,

представника відповідачів - Іващенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3,м. Київ,03048, ), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, буд. 315-а, м. Харків, 61033, ) про визнання протиправними дій та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду та просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо недоведення Наказу «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» №352 від 26.06.2024р. до відома ОСОБА_1 ні усно ні письмово;

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо направлення ОСОБА_1 у відрядження на підставі Наказу «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» №352 від 26.06.2024р. без ознайомлення з наказом ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» від 26.06.2024р. №352 в частині направлення ОСОБА_1 у відрядження;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 04.07.2024р. №1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків в частині ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову було зазначено, що внаслідок прийняття оскаржуваного наказу Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» від 26.06.2024р. №352, метою якого було заявлено підготовку поліцейських підрозділів поліції особливого призначення при головних управліннях Національної поліції в областях та м. Києві, територіальних міжрегіональних органах поліції до виконання бойових (спеціальних) завдань під час воєнного стану, позивача було відряджено до с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 полігон Національної Гвардії України, де йому було повідомлено, що він є добровольцем та потрапив до бойової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Департаменту патрульної поліції, позивача будуть готувати як піхотинця, і в подальшому для виконання бойових завдань на 1 лінії оборони.

Позивач вказував, що у с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 полігон Національної Гвардії України, командир полку «ХИЖАК» на прізвище ОСОБА_2 повідомив, що наразі наш підрозділ виконує бойові завдання Донецькому напрямку в м. Торецьк разом із ОШБ «ЛЮТЬ».

Позивач не мав бажання виконувати бойові завдання, вважав, що його було зловмисно уведено в оману щодо мети відрядження, а також вказував на те, що з оскаржуваним наказом «Про відрядження» від 26.06.2024р. його належним чином не ознайомлювали, його згоди на відрядження не запитували, внаслідок чого не було підстав для направлення позивача до с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 полігон Національної Гвардії України для проходження підготовки.

При цьому, позивач не заперечував, що добровільно відбув до с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 полігон Національної Гвардії України лише тому, що вважав метою відрядження проходження підготовки. Однак, після прибуття до місця відрядження ним зі слів ОСОБА_3 стало відомо, що насправді мета відрядження інша, яка не передбачена оскаржуваним наказом.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.07.2024р. №1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» в частині ОСОБА_1 було вказано, що його було прийнято за відсутності підстав для проведення службового розслідування.

Відповідачами до суду було надано відзив на позовну заяву та відзив на уточнену позову заяву, згідно яких вони позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , а також його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідачів Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд встановив наступне.

Наказом Департаменту патрульної поліції (надалі ДПП) від 28.11.2022 р. № 1475о/с позивача ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (надалі УПП в Харківській області ДПП).

У червні 2024 року УПП в Харківській області ДПП сформовано черговість направлення особового складу на відповідну підготовку. Зокрема, отримано та сформовано список особового складу УПП в Харківській області ДПП, серед якого був інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

З урахуванням положень пунктів 1,4,11,14 Розділу V Положення про ДПП, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015р. № 73 та відповідно до вимог Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017р. № 672 (надалі - Інструкція № 672), видано наказ ДПП «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 26.06.2024 № 352 (далі - Наказ № 352).

Відповідно до пункту 1 Наказу № 352 УПП в Харківській області ДПП необхідно було забезпечити відрядження на навчання до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) з 28 червня до 29 серпня 2024 року поліцейських згідно з додатком 1 до наказу. Відповідно до додатку 1 до № 352 ОСОБА_1 перебував у списку відряджених осіб.

Відповідно до копій листування в месенджері «TELEGRAM», наданих до матеріалів справи, ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про виїзд до тренінгового центру Національної Гвардії України, який відбудеться 28.06.2024р.- 01.07.2024р. та в список осіб, які будуть відряджені.

27.06.2024р. в період часу з 14.00 по 21.45 на території УПП в Харківській області ДПП відбувалось декілька шикувань особового складу, на яких проведено інструктажі особового складу, призначеного у відрядження до міста Івано-Франківськ, а також доведення наказу «Про відрядження», що відбувалось в усній формі керівництвом УПП в Харківській області ДПП, що зафіксовано рапортом підполковника поліції ОСОБА_7 від 27.06.2024 №1107вн/41/14/01-2024.

Допитані в судовому засіданні свідки надали показання, за якими зазначили, що позивач перебував на зазначеному вище шикуванні особового складу, його присутність перевірялася безпосереднім керівником.

Подальший розвиток подій відбувся після прибуття позивача до с. Старий Лисець Івано-Франківської області, ВЧ НОМЕР_2 , де, як вказує позивач, на шикуванні 28.06.2024р. позивачу та іншим працівникам поліції командир полку «ХИЖАК» ОСОБА_2 повідомив, що позивач та інші є добровольцями та потрапили до бойової бригади «ХИЖАК» ДПП, їх будуть готувати як піхотинців для виконання бойових завдань на першій лінії оборони, а також про те, що підрозділ «ХИЖАК» виконує бойові завдання на Донецькому напрямку в місті Торецьк разом з ОШБ «Лють».

Також за доводами позовної заяви та уточненої позовної заяви позивач зазначав, що ОСОБА_2 наголосив на тому, що це не є навчальне відрядження, це є підготовка до виконання бойових завдань, термін підготовки 2 місяці, після чого позивача одразу везуть до місця дислокації, до дому не вертаємось. Термін перебування у бойовій бригаді невідомий, оскільки, за словами ОСОБА_8 , прогнозувати це неможливо.

Цього разу, перебуваючи на шикуванні 28.06.2024р., позивач, як він вказував, точно розумів доведену до нього інформацію. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів такого шикування, доведення зазначеної інформації до позивача, а також доказів наявності дій чи рішень відповідачів з приводу обставин, на які зазначає позивач та які стосуються ніби-то його підготовки та подальшого направлення для виконання бойових завдань.

При цьому, суд звертає увагу, що дії або рішення ОСОБА_9 з приводу насильницького направлення ОСОБА_1 всупереч меті його відрядження для підготовки та участі у бойових діях позивачем у даній справі не оскаржуються та не є предметом розгляду у справі.

В будь-якому разі позивачем 01.07.2024р. було подано рапорт про повернення його до місця служби, за наслідками якого ОСОБА_1 згідно наказу № 364 ДПП від 02.07.2024р. було припинено відрядження на навчання до Національного центру Національної Гвардії України та повернуто до місця проходження служби.

Також до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_10 , заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, зареєстрований в УПП в Харківській області ДПП від 04.07.2024р. за № 6679еп , про те, що перебуваючи у відрядженні під час проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, серед яких є ОСОБА_1 , відмовились професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва віддані (видані) в межах наданих їм повноважень, а також від подальшого проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ).

За фактом можливого невиконання наказу керівництва ДПП працівниками УПП в Харківській області ДПП заступником начальника управління - начальником УПП в Харківській області ДПП Диняком Я. була складена відповідна доповідна записка з пропозицією призначити відповідне службове розслідування та відсторонити від виконання службових обов`язків поліцейських стосовно яких буде проводитися службове розслідування на час його проведення.

Зазначена доповідна записка за вихідним № 7641/41/14/02-2024 від 04.07.2024р. направлена до ДПП.

Отримавши зазначену довідну записку за вхідним номером 51135, начальником ДПП накладена резолюція, відповідно до якої він ознайомлений з її змістом, згоден з пропозиціями та зобов`язав підготувати проект наказу ДПП про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків.

04.07.2024р. начальником ДПП видано наказ ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ), Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. № 2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України .

Відповідно до частини другої статті 8 Закону №580- VIII поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Згідно із частиною четвертою статті 8 Закону №5 80-VIII під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 24 частини 1 до статті 23 Закону №580-УІІІ, поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №580- VIII, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут) визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби

прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.

Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється.

Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону.

За приписами пункту 2 Розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом МВС України від 02.08.2017р. №672 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 р. за № 1042/30910) (надалі - Інструкція №672), службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Згідно пункту 1 Розділу II Інструкції №672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Згідно пункту 2 Розділу II Інструкції № 672, строк перебування поліцейського у відрядженні визначається керівником, але не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (далі - постанова КМУ № 98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу.

Пункти 4, 6 Розділу II Інструкції № 672 встановлюють, що строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій.

Строк відрядження поліцейських, направлених на навчання в системі перепідготовки, удосконалення, підвищення кваліфікації кадрів, не повинен перевищувати строку такого навчання.

Згідно частини 1, 2 та 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 5, 8, 9, 14, 16, 17, 18 розділу III Інструкції № 672, поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи "Відрядження" інформаційно- телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - картка АІС «Відрядження»), які оформлюються відрядженою особою.

Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження. На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер. Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Обов`язки щодо видачі посвідчень про відрядження та ведення журналу обліку видачі бланків посвідчень про відрядження покладаються на працівників підрозділів документального забезпечення органів (підрозділів) поліції.

Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу (пункт 4).

Орган (підрозділ) поліції, що відряджає поліцейського, зобов`язаний ознайомити його з кошторисом витрат на відрядження, а також забезпечити його коштами для здійснення витрат на відрядження за умови наявності кошторисних призначень на відповідні цілі, оригіналів документів, які є підставою для відрядження, та відсутності заборгованості за раніше виданими авансами. Аванс відрядженому поліцейському може видаватися готівкою або перераховуватися в безготівковій формі на картковий рахунок для використання із застосуванням платіжних карток (пункт 5).

Поліцейський заповнює картку АІС «Відрядження» відповідно до порядку її заповнення, визначеного в посвідченні про відрядження.

У пункті 10 Розділу III Інструкції № 672 зазначається, що фактичний час перебування в службовому відрядженні визначається за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими підписами керівників та печаткою органів (підрозділів) поліції, куди відряджений поліцейський, а також за місцем проходження служби. Відмітки в посвідченні про відрядження засвідчуються печаткою. У разі відсутності відміток про вибуття з місця постійної служби, прибуття у відрядження та повернення з відрядження добові витрати не відшкодовуються.

Відповідно розділу 1 до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015р. № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 17.05.2024 № 540) Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

ДПП складається зі структурних підрозділів апарату ДПП, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції (пункт 4).

ДПП організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення (пункт 5).

Пунктом 42 Розділу III визначено, до функцій ДПП належить учать у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійснені заходів правового режиму воєнного стану у разу його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, у разі виникнення загрози суверенітету України та її територіальної цілісності.

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП), відповідно до Положення про УПП в Харківській області ДПП, затвердженого наказом ДПП від 07.11.2015 № 1/5 (в редакції наказу ДПП від 18.08.2022 № 1130) є територіальним (відокремленим підрозділом ДПП за згідно законодавством реалізовує свої повноваження на території Харківської області.

Відповідно до Розділу І зазначеного Положення, УПП в Харківській області ДПП у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі нормативно-правовими актами МВС. Положенням про Департамент патрульної поліції та цим Положенням (пункту 3).

Управління забезпечує виконання завдань і функцій патрульної поліції на території обслуговування та на територіях, визначених окремими організаційно- розпорядчими актами Національної поліції України та/або Департаменту патрульної поліції (пункту 4).

Враховуючи завдання та функції ДПП, керівництвом ДПП було прийнято рішення про організацію та проведення навчання працівників ДПП та територіальних (відокремлених підрозділів) для виконання бойових (спеціальних) завдань під час воєнного стану.

Згідно доводів позовної заяви та пояснень, наданих в судовому засіданні, позивач фактично стверджував, що відбув у відрядження до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) не розуміючи мети відрядження, оскільки не був ознайомлений з оскаржуваним Наказом № 352.

Доводи позовної заяви про те, що оскаржуваний наказ не оголошувався ні усно не письмово суперечать зібраним судом доказам. Посилання позивача на те що, оскаржуваного наказу не існувало та свідки підтвердили, що він не оголошувався на шикуванні очевидно суперечать дослідженим судом доказам.

Так, матеріали справи свідчать, що 05.06.2024р. УПП в Харківській області ДПП сформовано черговість направлення особового складу з метою підготовки поліцейських до виконання завдань під час воєнного стану.

У службовий чат роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП учасником якого є Позивач о 13.05. 05.06.2024р. заступником командира роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП направлено повідомлення про необхідність виділення 3 осіб для направлення у зведений загін. В роті формується список в порядку направлення всього особового складу на ротації по 6 місяців, навчанням 1,5. З урахуванням наявних прав та обов`язків керівництвом роти визначено, що першими трьома особами, які будуть направлені є «Хріпунов, Мирон та Тодуа».

Надалі засобами електронного зв`язку на контактний номер телефону НОМЕР_3 , яким користується позивач, командиром роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП 19.06.2024 направлено повідомлення про те, що позивач перебуває у списку осіб, які будуть залучені до навчання до тренінгового центру НГУ з 28.06.2024р. по 01.07.2024р. та необхідність долучення до відповідного чату. 26.06.2024 направлено повідомлення про відрядження до міста Івано-Франківськ (прибуття 28.06.2024р. о 16.00. 27.06.2024р. о 09.45 було направлено повідомлення, що інструктаж особового складу, який їде на навчання у тренінговий центр НГУ відбудеться на території тиру по вул. Шевченка, 26 о 14.45.

Доводи позовної заяви указують на те, що позивач був повідомлений про необхідність прибути до УПП в Харківській області. Позивач вказує у позовній заяві, що після прибуття до УПП в Харківській області близько 14:00 його було запрошено до тиру, де начальником УПП ОСОБА_11 повідомлено, що 43 службові особи їдуть до іншого міста у навчальний центр НГУ.

Матеріали справи та показання свідків вказують на те, що 27.06.2024р. в період часу з 14.00 по 22.00 відбулося кілька шикувань всіх осіб, які відряджаються на навчання до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) з 28 червня до 29 серпня 2024 року поліцейських згідно з додатком 1 до наказу ДПП «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 26.06.2024 № 352 (далі Наказ № 352).

На вказаному інструктажі Наказ № 352 був доведений в усній формі керівництвом УПП в Харківській області ДПП, що зафіксовано рапортом підполковника поліції ОСОБА_7 від 27.06.2024 №1107вн/41/14/01-2024, копія якого наявна в матеріалах справи. Безпосереднім керівником позивача було перевірено присутність позивача на шикуванні. Позивач не звертався до свого безпосереднього або вищого керівника з рапортом з приводу того, що він не розуміє мету свого прибуття до УПП в Харківській області 27.06.2024р. з особистими речами, а також те, що він за наказом має відбути у відрядження та про мету відрядження.

При цьому, свідки надали покази, за якими вказували, що наказ був проголошений на шикуванні та був проведений інструктаж, проте вони не бачили та не могли бачити з якого носія його було проголошено, оскільки перебували на значній відстані і взагалі не вважали за потрібне звернути на це увагу.

Так само, цілком необґрунтованими є доводи позовної заяви про те, що ніхто в УПП в Харківській області не знав ні номеру оскаржуваного наказу про відрядження, ні його дати. Надані до суду копії журналу вхідної кореспонденції УПП в Харківській області та журналу ДПП Національної поліції свідчать про те, що цей наказ було зареєстровано належним чином та надіслано за призначенням і зареєстровано в УПП в Харківській області 26.06.2024р. за порядковим обліковим номером Н-49еп.

Щодо доводів позивача, що відповідач не отримав згоди позивача на відрядження чи переведення його до бойового підрозділу слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що згода поліцейського на відрядження до органів державної влади, установ та організацій необхідна лише в разі звільнення із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Разом із тим за обставин цієї справи судом встановлено, що позивача було направлено на навчання до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ). При цьому останній не звільнявся із займаної посади з подальшим призначенням на посаду до підрозділу спеціальної поліції, тому згода позивача не була потрібна, натомість він мав виконувати відданий йому наказ.

З огляду на вищенаведене суд констатує, що оскаржуваний наказ від 26.06.2024р. № 352 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» про відрядження був виданий у межах повноважень керівника ДПП та з дотриманням вимог законодавства, направлений до УПП в Харківській області, де оголошений та доведений до відома позивача ОСОБА_1 , після чого останній відбув на його виконання у відрядження.

При цьому, незгода з оскаржуваним наказом обґрунтована тим, що після прибуття до навчального центру у відрядження позивач з`ясував, як він вважав, що мета відрядження інша та, зокрема, участь у бойових діях після проходження відповідної підготовки.

Вказані доводи перебувають поза межами предмету спору у цій справі та дій відповідачів з видання наказу та ознайомлення із ним не стосуються.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.07.2024р. №1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків в частині ОСОБА_1 суд зазначає, що згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як зазначалося вище, у цій справі встановлено, що до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_10 , заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, зареєстрований в УПП в Харківській області ДПП від 04.07.2024р. № 6679еп, де він повідомляв, що перебуваючи у відрядженні під час проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ) працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, серед яких є ОСОБА_1 відмовились професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва віддані (видані) в межах наданих їм повноважень, а також від подальшого проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ).

За фактом можливого невиконання наказу керівництва ДПП працівниками УПП в Харківській області ДПП заступником начальника управління - начальником УПП в Харківській області ДПП Диняком Я. складена відповідна доповідна з пропозицією призначити відповідне службове розслідування та відсторонити від виконання службових обов`язків поліцейських стосовно яких буде проводитися службове розслідування на час його проведення.

За наслідками розгляду доповідної записки 04.07.2024р. начальником ДПП було видано наказ ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Повноваження на видання вказаного наказу надаються Дисциплінарним статутом, наказом НПУ «Про затвердження Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень» від 04.10.2018 № 929, за змістом яких начальник територіального (у тому числі міжрегіонального) органу Національної поліції України має право застосовувати дисциплінарні стягнення у виді зауваження, догани, суворої догани, попередження про неповну службову відповідність, пониження у спеціальному званні на один ступінь, звільнення з посади, звільнення зі служби в поліції та пунктами 1, 3, 4, 11, 15, 17 Розділу 5 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 17.05.2024 № 540).

Керівник ДПП здійснює безпосереднє керівництво діяльністю ДПП, організовує виконання завдань, покладених на ДПП (пункт 1);

у межах компетенції організовує та контролює виконання патрульною поліцією Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також наказів і доручень Голови Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України з питань, що належать до сфери діяльності патрульної поліції (пункт 3);

видає в межах компетенції акти організаційно-розпорядчого характеру, укладає договори, угоди та меморандуми, дає доручення з питань діяльності ДПП та контролює їх виконання (пункт 4);

організовує і забезпечує в установленому порядку відбір, розстановку, переміщення і професійне навчання поліцейських і державних службовців ДПП та дотримання ними службової дисципліни (пункт 11);

призначає, приймає на службу і звільняє з посад поліцейських, державних службовців та інших працівників ДПП (пункт 15);

вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських, державних службовців та інших працівників ДПП (пункт 17).

Таким чином, призначення службового розслідування шляхом видання наказу ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» відбулося у спосіб визначений законом та уповноваженою на те особою.

Доводи позовної заяви про незаконність оскаржуваного наказу ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» зведено до того, що, на думку позивача, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а також того, що відповідач спочатку мав виявити факт дисциплінарного проступку, який унеможливлює виконання посадових (функціональних) обов`язків та перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку, і тільки після цього вирішити питання щодо його відсторонення.

Суд зазначає, що процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Положення № 893).

За правилом п.3 розділу І Положення № 893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів,

уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п.10 розділу І Положення № 893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Процедури та механізми проведення службового розслідування відносно поліцейських деталізовані приписами Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1356/32808; далі за текстом - Порядок № 893).

Таким чином, створена оскаржуваним наказом дисциплінарна комісія у складі її голови та 8 її членів відповідає кількісному складу, складається з поліцейських та відповідає критерію неупередженості.

Згідно ст. 17 Дисциплінарного Статуту Національної поліції, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 це про «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

В зв`язку з наведеним слід врахувати, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою задоволення позову є реальне порушення прав позивача з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Так, само по собі видання наказу про проведення щодо позивача службового розслідування не спричинило висновку про його винність у вчиненні дисциплінарного проступку, натомість в разі складання за наслідками службового розслідування висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, він може бути реалізований у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який може мати реальним наслідком порушення прав позивача.

Відтак, в межах цієї справи суд перевіряє наявність підстав для прийняття наказу про проведення службового розслідування та наявність компетенції особи, яка його прийняла.

Вказане відповідачем при ухваленні оскаржуваного наказу було дотримано.

При цьому, щодо доводів позивача про те, що при винесенні наказу про проведення службового розслідування була відсутня об`єктивна сторона правопорушення, суд зосереджує увагу на тому, що саме меті встановлення наявності правопорушення, обставин його вчинення та осіб, винних у цьому і слугує проведення службового розслідування. Відтак, вказані доводи фактично стосуються не наказу про проведення службового розслідування, а безпосередньо майбутніх рішень уповноважених осіб стосовно безпосереднього притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В зв`язку з цим суд також зазначає, що в межах адміністративної справи № 520/26466/24 позивачем було заявлено позовні вимоги про: визнання протиправним та скасування наказу Департамента патрульної поліції № 454 від 15.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції; визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2024 року № 1939 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 04.09.2024 року; поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області з 05.09.2024 року; стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.09.2024 по день поновлення на роботі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024р., відкрито спрощене провадження у справі за вказаним адміністративним позовом, на час розгляду цієї справи рішення по справі 520/26466/24 винесено не було.

Як вбачається з названої адміністративної справи, оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції №454 від 15.08.2024 р. про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції від 04.09.2024 р. № 1939 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 05.09.2024 р. було ухвалено за наслідками розгляду Висновків службового розслідування, ініційованого оскаржуваним у даній справі наказом від 04.07.2024р.№1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Тобто доводи про наявність чи відсутність об`єктивної сторони правопорушення отримають оцінку в межах судового провадження у спорі про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Що стосується відсторонення позивача від виконання службових обов`язків, то за змістом цитованих вище норм Дисциплінарного Статуту Національної поліції таке відсторонення не є мірою відповідальності або покаранням, віднесено до дискреційних повноважень особи, яка приймає рішення про проведення службового розслідування та здійснюється, зокрема, в інтересах забезпечення об`єктивності службового розслідування.

Здобутими у ході розгляду справи доказами не встановлено порушення прав позивача через його відсторонення від виконання службових обов`язків, доводи позовної заяви обгрунтованих посилань про це не містять.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідачами у повній мірі допустимими і належними доказами доведено законність оскаржуваних дій та наказів.

За вказаних обставин, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.11.2024р.

Головуючий суддя Д.В. Григоров