Справа № 120/3850/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 листопада 2024 р. Справа № 120/3850/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся його представник про визнання протиправною та скасування постанови №ПШ 001748 від 18 березня 2024 року про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що оскаржуваною постановою до його довірителя застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

На переконання представника позивача, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник.

Так, зі змісту акта перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, слідує, що 23 січня 2023 року водій ОСОБА_2 здійснював внутрішні вантажні перевезення автомобілем Mercedes-Benz, власником якого є ОСОБА_3 . При цьому контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у водія була відсутня товарно-транспортна накладна або інший документ, визначений законом на походження вантажу, а також відсутній протокол перевірки та адаптації тахографу транспортного засобу.

Водночас представник позивача вказує, що у вказаному акті як перевізника зазначено власника транспортного засобу ОСОБА_3 , а про позивача у такому акті взагалі не згадується. Позивач не заперечує, що перевозив згаданим вище автомобілем товар "гриби свіжі печериці", але такий товар був доставлений в місто Чернівці о 10 год. 00 хв., де був розвантажений за місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "Ліпак". При цьому акт про проведення перевірки складено 23 січня 2024 року о 15 год. 00 хв. і станом на цей час позивач не міг бути перевізником, а тому не може бути притягнутий до відповідальності.

Відтак, на переконання представника позивача, у спірних відносинах фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою від 01 квітня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання належним чином засвідченої копії постанови відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки ПШ № 001748 від 18 березня 2024 року, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф .

На виконання вимог ухвали від 01 квітня 2024 року представником позивача 03 квітня 2024 року подано до суду копію постанови відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки ПШ № 001748 від 18 березня 2024 року.

Ухвалою від 08 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

24 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що уповноваженими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області в рамках проведення заходів державного контролю 23 січня 2024 року встановлено порушення перевізником статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що полягає у незабезпеченні водія товарно-транспортною накладною на вантаж, а також протоколом перевірки та адаптації тахографу.

Листом відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки від 02 лютого 2024 року ОСОБА_3 як власника транспортного засобу було запрошено до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В ході розгляду справи за участі власника транспортного засобу виникла необхідність викликати на розгляд справи іншу особу - ОСОБА_1 , оскільки у видатковій накладній саме цього підприємця було зазначено як постачальника товару.

Листом відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки від 22 лютого 2024 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 запрошено на розгляд справи, під час якого останній жодним чином не спростував зафіксоване в акті порушення, а тому на підставі матеріалів проведеної перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 18 березня 2024 року винесено постанову № ПШ001748, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У зв`язку з викладеним, на переконання представника відповідача, саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є перевізником в даному випадку і саме цією особою допущено порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 січня 2024 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт на автомобільній дорозі М-30 (32 кілометр) проведено рейдову перевірку належного ОСОБА_3 транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Під час перевірки встановлено здійснення внутрішніх перевезень вантажу за відсутності визначених у статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме: у водія відсутня товарно-транспортна накладна або інший документ, визначений законом на походження вантажу, а також автомобіль обладнано аналоговим тахографом, проте у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

За результатами перевірки складено акт № 052162 від 23 січня 2024 року.

При цьому в акті перевірки зазначено інформацію про водія транспортного засобу ( ОСОБА_2 ) та про власника транспортного засобу ( ОСОБА_3 ). Акт не містить інформацію про ОСОБА_1 .

На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 18 березня 2024 року винесено постанову № ПШ001748, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

До інших документів передбачених законодавством слід віднести і ті, обов`язковість яких визначена Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340), та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Зокрема, згідно з пунктом 6.1 Положення № 340, підпунктами 3.3, 3.6 Інструкції № 385 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. А водій транспортного засобу обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі зокрема картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас визначальним в межах розгляду цієї справи є встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до нього як до неналежного суб`єкта правопорушення.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно зі статтею 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Згідно з положеннями статей 908-909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила № 363), згідно з якими товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Додатком 7 до Правил № 363 затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов`язковою до заповнення графою визначено автомобільного перевізника.

Відтак відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки; під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Підсумовуючи, слід дійти до висновку про те, що підтвердженням того, що особа є перевізником може слугувати товарно-транспортна накладна, договір про перевезення вантажу (договір, накладна, квитанція тощо).

Так, судом установлено, що на момент проведення рейдової перевірки 23 січня 2024 року перевезення вантажу здійснювалось водієм ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Саме про цих осіб міститься згадка і в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову.

Водночас відповідальність за порушення статті 48 Закону № 2344-III застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про якого у акті проведення перевірки взагалі не згадується.

Тобто, за результатами проведеної контролюючим органом перевірки встановлено, що перевізником є власник транспортного засобу ОСОБА_3 , а тому в акті перевірки міститься згадка саме про нього.

При цьому відповідачем в підтвердження того, що саме позивач в даному випадку є перевізником в розумінні Закону № 2344-III надано єдиний доказ - видаткову накладну № 1 від 23 січня 2024 року, відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю "Ліпак" придбало у постачальника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 товар "Гриби свіжі печериці" вагою 2413 кілограм на загальну суму 168910 гривень.

Водночас суд критично оцінює такі доводи відповідача, адже видаткова накладна є документом, який лише підтверджує те, що постачальник передав товар покупцю, а не встановлює особу перевізника.

На підставі наведеного варто дійти висновку, що під час перевірки 23 січня 2024 року посадовими особами відповідача не встановлено дійсного перевізника вантажу, а тому покладення відповідальності на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за незабезпечення водія документами, передбаченими статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" лише з тих підстав, що позивача зазначено у видатковій накладній як постачальника товару, є безпідставними.

Таким чином, позивач не може виступати суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт з огляду на невстановлення посадовими особами відповідача дійсного суб`єкта відповідальності під час проведеної перевірки.

З огляду на викладене винесена відповідачем постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №ПШ 001748 від 18 березня 2024 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 27 березня 2024 року.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 001748 від 18 березня 2024 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Василя Порика, буд. 29)

Повний текст рішення суду складено 15.11.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович