Справа № 420/29000/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивач просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.08.2024 року №29 «Про відмову у призначенні пенсії»; - зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати йому - ОСОБА_1 , до пільгового стажу що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2: періоди роботи з 28.02.2013 року по 02.04.2013 року, з 03.04.2018 року по 19.04.2018 року, зарахувати до страхового стажу період роботи з 03.01.1992 року по 01.07.1992 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31.01.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював на посадах, які включено до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, яку розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.08.2024 року №29 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. У рішенні зазначено, що: до страхового (загального) стажу не зараховано період роботи з 03.01.1992 року по 01.07.1992 року, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою; - до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 року по 02.04.2013 року, з 03.04.2018 року по 19.04.2018 року за Списком №2 відповідно до пільгової довідки від 05.04.2024 №06-48/106, виданої КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.

Позивач вважає рішення протиправним, оскільки Велика Палата Верховного Суду 19.02.2020 року у справі №520/15025/16, дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином період роботи за Списком №2 підлягає зарахуванню до спеціального стажу.

Незарахування періоду роботи до страхового стажу, у зв`язку з нечитабельністю печатки підприємства позивач також вважає протиправним, оскільки трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують факт зайнятості на відповідних роботах. Недоліки, заявлені відповідачем у рішенні не являються тими недоліками, за яких трудовий стаж вважається непідтвердженим. При цьому, він не може нести відповідальності за неналежне ведення трудової книжки відповідальними особами та несплату ними страхових внесків.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, зарахувати спірні періоди до загального страхового та спеціального стажу, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 20.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 20.09.2024 року доставлена до електронного кабінету відповідача ГУ ПФУ в Хмельницькій області через Підсистему «Електронний суд» 21.09.2024 року. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позов, інших заяв та клопотань від відповідача не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 15.11.2024 року не зареєстровано).

Представник третьої особи ГУ ПФУ в Одеської області подав до суду пояснення щодо позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що 12.08.2024 ГУ ПФУ в Хмельницькій області на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення №29 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013, з 03.04.201 по 19.04.2018 за Списком №2, оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.

Представник вважає, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області вірно застосовано норми закону при розгляді заяви про призначення пенсії позивача.

Також представник зазначає, що вимоги зобов`язального характеру не підлягають задоволенню, оскільки призначення пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Позивач у віці 55 роців 10.04.2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначения пенсії на пільгових умовах за Списком №2, яку за принципом передана екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 18.04.2024 №29 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, до якого не зараховано періоди роботи з 22.01.1990 по 17.11.1990 та 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки печатка при звільненні не ідентифікується.

Також не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , виданого 15.07.1987, оскільки дата початку навчання не коректна (01.09.1987). Для зарахування необхідно долучити довідку про період, форму навчання та присвоєну кваліфікацію, видану на підставі первинних документів.

В рішенні ГУ ПФУ у Львівській області зазначено, що до пільгового періоду зараховано усі періоди.

10.05.2024 року позивач надав уточнюючі довідки щодо вказаних періодів роботи та звернувся за призначенням пенсії із заявою, за результатом розгляду якої за принципом екстериторіальності рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 17.05.2024 №29 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців) при наявному 12 років 05 місяців 10 днів. В рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажу враховано усі періоди роботи.

Позивач 05.08.2024 року знову звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення від 12.08.2024 №29, яким відмовлено заявнику у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність пільгового стажу 12 років 6 місяців. Пільговий стаж заявника становить 12 років 05 місяців 14 днів.

У рішенні зазначено, що до страхового (загального) стажу не зараховано період роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою. Для зарахування цього періоду необхідно надати уточнюючу довідку.

Також в рішенні зазначено, що до пільгового стажу заявника не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018 за Списком №2 відповідно до пільгової довідки від 05.04.2024 №06-48/106, виданої КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.

Позивач, вважаючи рішення від 12.08.2024 №29 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною 1 ст.114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з оскаржуваним рішенням позивач досягнув 55 років 6 місяців 5 днів, страховий стаж заявника склав 37 років 10 днів, пільговий стаж 12 років 5 місяців 14 днів. Заявнику відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу 12 років 6 місяців. Страховий (загальний) стаж становить 37 років 10 днів, пільговий стаж 12 років 5 місяців 14 днів.

Відповідно до рішення від 12.08.2024 року №29 до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018 за Списком №2 відповідно до пільгової довідки від 05.04.2024 №06-48/106, виданої КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.

Статтею 62 Закону №1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом просить зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи за списком №2 з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018.

Відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача вказані періоди роботи, оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.

В межах спірних трудових періодів ОСОБА_1 діяли затверджені Постановами КМУ від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461 Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах №1 та №2.

Згідно постанови КМУ від 16.01.2003 №36 до Списку №2 входить посада електрогазозварника.

Вказана посада також передбачена Списком №2, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 №461, зайнятість на якій повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно записів №25-26 трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач 01.09.2011 року зарахований на посаду електрогазозварника 5 розряду КП «Теплопостачання міста Одеси» з шкідливими умовами праці (наказ №777-к від 01.09.2011 року). На підставі наказу №36 від 27.02.2008 року за результатами атестації робочого місця відноситься до переліку посад за списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 17.10.2016 року переведено на посаду електрозварника 6 розряду з шкідливими умовами праці (наказ №821-к від 17.10.2016 року), де працює по теперішній час.

КП «Теплопостачання міста Одеси» видано позивачу довідку від 05.04.2024 за вих. №06-48/106 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої ОСОБА_1 працював повний робочий день в КП «Теплопостачання міста Одеси» за період з 01.09.2011 року по теперішній час та виконував електрозварювальні роботи за професією електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в спірні періоди діяла Інструкція, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58).

Відповідно до п.1.1. Інструкція №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд вважає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу та підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача за списком №2. Судом, в свою чергу, також не встановлено будь-яких виправлень або помилок у записах трудової книжки.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

При цьому, підставою для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018 слугували перерви в атестації робочого місця.

Суд вважає незарахування до пільгового стажу періодів роботи за Списком №2 з цих підстав протиправним, з огляду на наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п.8-9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року по справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1, відповідно до п.«а» ст.13 Закону №1788-XII.

Суд вважає, що позивач має конституційне право на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії, та не може бути позбавлений такого права з підстави перерви атестації робочих місць.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Водночас, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення саме факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки періоди роботи позивача з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018 підтверджені записами у трудовій книжці, суд вважає, що вони повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Також суд дійшов висновку, що період роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992 підлягає зарахуванню до загального страхового стажу, враховуючи наступне.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що зазначений період не підлягає зарахуванню, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою підтриємства. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Верховним Судом сформований правовий висновок, згідно якого право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні (постанови від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а).

Верховний Суд свої висновки підтвердив у постанові від 20.01.2022 року №591/7003/16а, згідно якої відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

Оскільки законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Суд вважає, що недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно записів №11-13 трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач 03.01.1992 року прийнятий по переводу слюсарем ремонтником 5 розряду плавильний цех ПП2КО «Вторцветмет» (наказ №18-к від 23.01.1992). На підставі наказу №29 від 06.04.1992 Переіменовано ПП2КО «Вторцветмет» в ПАТ «Вторцветмет». 01.07.1992 позивача звільнено по переводу в СП «Обимет» (наказ №122к від 08.11.1992).

Між тим, записи трудової книжки корелюються між собою щодо хронологічної послідовності, є чіткими, розбірливими, записані в хронологічному порядку без будь-яких виправлень чи помарок у датах прийняття та звільнення з роботи.

Суд дійшов висновку, що трудовою книжкою серії НОМЕР_3 підтверджується період роботи позивача з 03.01.1992 по 01.07.1992, отже підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача без надання уточнюючих документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено законності прийнятого рішення від 12.08.2024 року №29.

Між тим, пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається чи є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу не зарахування йому до стажу спірних періодів роботи, що визнано судом неправомірним.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення від 12.08.2024 року №29 підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи позивача з 28.02.2013 по 02.04.2013, з 03.04.2018 по 19.04.2018, а також до загального страхового стажу періоду роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, та повторно розглянути заяву позивача від 05.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд на підставі наданих доказів в їх сукупності дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної в матеріаліалах справи квитанції позивач за подання адміністративного позову сплатив 1211,20 грн судового збору.

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ в Одеській області зазначав, що стягнення з Управління судового збору не відповідає вимогам законодавства, однак суд такі доводи не приймає, оскільки згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплаченого судового збору у розмірі 800 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області - суб`єкта владних повноважень, яким приймалось оскаржуване рішення.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.08.2024 року №29 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018, а також до загального страхового стажу періоду роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва