Справа № 380/26659/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2024 року

м. Київ

справа №380/26659/23

адміністративне провадження № К/990/43021/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2024 року у справі №380/26659/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про скасування рішення про відмову в перетині кордону,

УСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України 23 вересня 2023 року, прийняте начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 в перетині державного кордону України за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон та документів, що підтверджують виключення його з військового обліку, крім випадків передбачених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте 23 вересня 2023 року начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , відповідно до якого відмовлено у виїзді з України громадянину України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) з причини відсутності документів, що підтверджують підстави для виїзду за кордон в період дії на території України воєнного стану.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року в справі № 380/26659/23 скасовано в частині задоволення позову та прийнято постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 5 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку.

Скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2024 року у справі №380/26659/23 і залишити без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та оскаржувані у цій справі судові рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Предметом спору у цій справі є оскарження є прийняте відповідачем стосовно позивача рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 23 вересня 2023 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 9 березня 2023 року у справі №600/2520/22-а, оскільки висновки Верховного Суду у цій справі суперечать Конституції України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», які мають вищу юридичну силу, аніж загальний порядок перетину державного кордону України визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Заявник стверджує, що у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» чітко визначено, що громадянин України при виїзді з України повинен надати паспорт, якщо на нього не розповсюджуються обмеження встановлені частиною другою статті 6 цього закону, жодних інших вимог спеціальний закон не містить.

Верховний Суд звертає увагу, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду у справі №600/2520/22-а щодо застосування приписів Конституції України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», порядку перетину державного кордону України визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затвердженого Верховною Радою України.

У цій справі Верховний Суд зазначив, що право особи на вільний перетин державного кордону України може бути обмежене в умовах воєнного стану, тому факт зняття з військового обліку на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Також Верховний Суд у справі №600/2520/22-а указав, що документами, які посвідчують факт зняття особи з військового обліку, є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою. Військовий квиток з відміткою про зняття з обліку як документ засвідчує виключно питання військового обліку особи і сам по собі він не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону позивачем в умовах воєнного стану.

Так, у справі №600/2520/22-а крім паспорту громадянина України для виїзду за кордон, позивач для проходження прикордонного контролю надав тільки військовий квиток з відміткою про виключення позивача з військового обліку відповідно до п.6 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Оскільки, позивач під час перетину кордону не надав документів, які б підтверджували його право на перетин кордону, Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що у спірних правовідносинах він не мав правових підстав для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Верховний Суд наголосив на тому, що позивач помилково тлумачить норми законодавства, що регулюють порядок перетинання державного кордону громадянами України, і помилково пов`язує наявність права на перетин кордону з виключенням з військового обліку.

Тобто Верховний Суд у справі №600/2520/22-а висловив правову позицію щодо перетину державного кордону громадянами України виключеними з військового обліку.

Аналізуючи оскаржуване рішення суду, Суд дійшов до висновку, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2024 року у цій справі прийнята відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У тексті касаційної скарги заявник, серед іншого, зазначає, що у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» чітко визначено, що громадянин України при виїзді з України повинен надати паспорт, якщо на нього не розповсюджуються обмеження встановлені частиною другою статті 6 цього закону, жодних інших вимог спеціальний закон не містить.

Однак, таке обґрунтування підстав касаційного оскарження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є недостатнім, оскільки скаржник фактично висловлює незгоду із прийнятим висновком Верховного Суду у подібних правовідносинах, жодним чином не обґрунтовуючи чому такий висновок не може бути застосований до правовідносин, які склались саме у цій справі з огляду на конкретні її обставини.

Так, відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права; 2) постанови Верховного Суду, на яку послався суд апеляційної інстанції, і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування цієї ж норми (видозміна, уточнення, відмова від такого висновку); 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду, від якого необхідно відступити, i у якій подається касаційна скарга).

Перевіривши доводи скаржника Суд зауважує, що скаржником не зазначено причин для відступу, якими, зокрема, можуть бути вади попереднього рішення (його неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість) або ж зміна суспільного контексту.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції доходить висновку про безпідставність тверджень скаржника щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду №600/2520/22-а.

За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 6 частини першої статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2024 року у справі №380/26659/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про скасування рішення про відмову в перетині кордону.

Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду