Справа № 380/1249/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/1249/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 29.12.2023 №1 Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, яким до ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням про застосування фінансових санкцій від 29.12.2023 №1 Головного управління ДПС у Львівській області застосовано до ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. У вказаному рішенні зазначено, що штраф застосовано на підставі акту перевірки №31977/13-01-09-01/ НОМЕР_1 від 30.11.2023, яким встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, чим порушено ч.21 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995.

Оскаржуване рішення податкового органу позивач вважає протиправним з огляду на те, що таке прийняте за результатами проведеної фактичної перевірки без дотримання та з порушенням вимог до її проведення, встановлених Податковим кодексом України.

Так, позивач зазначає, що у відповідності до абзацу першого пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Також позивач зазначає, що згідно абзацу першого пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, документів (зокрема направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб).

Водночас, як відмічає позивач, вказаних документів під час проведення перевірки уповноваженими особами контролюючого органу не було представлено.

Окрім цього позивач вказує, що інформація, відображена в акті перевірки та оскаржуваному рішенні, не відповідає дійсності та є неправдивою. Так, позивач зазначає, що в акті перевірки від 30.11.2023 «встановлено реалізацію платником податків ФОП ОСОБА_1 «гарячого вина глінтвейну». Водночас на думку позивача в акті некоректно вказано, що начебто продавець «виготовив» гаряче вино (глінтвейн), адже фактично продавець лише налив вино столове, без виготовлення чи змішування чого-небудь.

Позивач наголошує, що законодавством дозволено продаж столового вина без наявності ліцензії, а посилання відповідача в акті перевірки на ДСТУ та Правила щодо «виробництва» вин виноградних та «змішування напоїв різних видів і марок» не є доцільними, адже позивач таких методів у своїй господарській діяльності не використовує, жодних коктейлів не виготовляє.

Відтак, зважаючи на відсутність факту реалізації позивачем коктейлів, в тому числі з вин столових, глінтвейну, на думку позивача, є безпідставними є висновки акту перевірки від 30.11.2023 начебто про порушення нею ч.21 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№13182 від 19.02.2024), в якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що Головним управлінням ДПС у Львівській області видано наказ від 21.11.2022 року № 4215-ПП на проведення фактичної перевірки позивача за місцем здійснення діяльності. Метою проведення перевірки було посилення контролю за виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на підставі ст.ст.20.61.62, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), ст.16 Закону України від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (із змінами та доповненнями). Представник позивача продавець Біловус О.Ю. в направленнях за №№8429, 8430 розписався та йому було вручено під підпис копію наказу про проведення фактичної перевірки.

Окрім цього працівниками ГУ ДПС у Львівській області складено акт, який надано представнику позивача для ознайомлення та підпису, однак представник продавець ОСОБА_2 від підпису та отримання акту відмовився про що було складено відповідні акти відмови.

Щодо суті вчиненого позивачем порушення представник відповідача зазначив, що попри те, що для приготування глінтвейну використовується столове вино, продаж якого може здійснюватися без ліцензії, для реалізації глінтвейну потрібна ліцензія. Оскільки відповідно до ДСТУ 4806-2007 «Вина. Загальні технічні умови» під час виробництва вин виноградних використання цукру води, ароматизаторів та барвників заборонено.

Також представник відповідача відмітив, що п. 23 Правил №854 (Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями) визначено, що під час продажу алкогольних напоїв на розлив у закладах ресторанного господарства забороняється змішувати напої різних видів і марок, крім виготовлення коктейлів. Технологічні, калькуляційні картки на коктейлі погоджуються зі санітарно-епідеміологічною службою, затверджуються керівником підприємства, бухгалтером та скріплюються печаткою. Відтак глінтвейн (навіть виготовлений виключно зі столового вина) не підпадає під визначення столових вин, а є коктейлем.

Представник відповідача вказав, що глінтвейн це гарячий алкогольний напій, який готують із суміші вина, цукру або меду з прянощами. Коктейлі, зокрема, глінтвейн «гаряче вино», виготовлені з використанням самих лише столових вин, не є вином столовим, це, власне, алкогольні напої. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ст. 15 Закону № 481). Таким чином, для торгівлі коктейлями (глінтвейн, «гаряче вино» тощо), виготовленими з використанням виключно столових вин, необхідно придбавати ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Так, згідно пояснення представника позивача продавця ОСОБА_2 , останній виготовляв та здійснював реалізацію глінтвейну (гарячого вина) шляхом розігрівання вина та додаванням до нього прянощів та меду. Із врахуванням вищенаведеного підтверджується встановлені фактичною перевіркою обставини щодо виготовлення та реалізації алкогольного напою (глінтвейну) без відповідної ліцензії.

Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДПС у Львівській області, вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

21.03.2024 від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення. Представник позивач зазначив, що ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №2300294 (пивом) була пред`явлена відповідачу, про що службовими особами останнього зроблено запис у самому ж акті перевірки №31977/13-01-09-01/ НОМЕР_1 від 30.11.2023. Більше того, спірним рішенням не вказується який саме продукт (товар), що реалізується, на думку відповідача, мається ним на увазі. Тобто необхідну в даному випадку ліцензію все ж було надано.

Окрім цього представник відповідача вказав, що доводи відповідача про те, що під час вин виноградних використання цукру, води, ароматизаторів та барвників заборонено, - стосуються виключно вимог до процедури їх виробництва. У даному випадку позивачем реалізовано столове вино, а не коктейль, змішування напоїв при цьому не здійснювалося. Відповідач вважає, що підігріте столове вино автоматично таким (столовим вином) вже не є, а є коктейлем. Тому представник позивача відмічає, що до позову було додано оптичний носій із відеозаписом видачі замовлення, яке було налите й видане клієнту, якою на відео є службова особа відповідача (наливання вина та відразу ж видача замовлення зафіксовані на часі відео від 02:30 файлу « 27112023-1»). Також, щодо поданих доказів, до позову було долучено видаткові накладні за якими позивач закупив товар «столове вино», та роздруковані фотознімки ящика цього товару з магазину де проводилася перевірка.

Ухвалою судді від 23.01.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Працівниками ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 21.11.2023 року №4215-ПП та направлень на перевірку від 21.11.2023 року №№ 8430, 8429 була проведена фактична перевірка магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС та складено акт фактичної перевірки від 30.11.2023 № 31977/13-01-09-01/ НОМЕР_2 .

Згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог ч.21 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР та ст. 291 Податкового Кодексу України здійснювала реалізацію гарячого вина (глінтвейну), відповідно до фіскального чеку від 27.11.2023 о 14:35:55 год. по сумі реалізації 44.99грн (300 мл).

За наслідками результатів фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення від 29.12.2023 №1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 29.12.2023 №1, позивач звернулась до суду з метою його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

У відповідності до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами пп.80.1 та пп.80.2 ст.80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених зазначеною статтею.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Як встановлено судом, уповноваженими особами Головного управління ДПС у Львівській області було проведено фактичну перевірку магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 , та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану перевірку проведено на підставі направлень на проведення перевірки від 21.11.2023 №8429 та №8430, які видані на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області №4215-ПП від 21.11.2023.

Як видно з долучених представником відповідача копій направлень №8429 та №8430 від 21.11.2023, такі містять підпис продавця магазину ОСОБА_2 , яким він підтверджує те, що йому було пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки від 21.11.2023 №8429 та №8430, а також вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки №4215-ПП від 21.11.2023.

Актом відмови від підписання та отримання акту перевірки від 01.12.2023 №1479/13-01-09-01/ НОМЕР_1 підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від підписання та отримання акту перевірки від 30.11.2023 №31977/13-01-09-01/4.

На підставі викладених обставин суд доходить висновку, що уповноваженими працівниками Головного управління ДПС у Львівській області не порушено процедури проведення фактичної перевірки, а також ознайомлення позивача з результатами її проведення.

Щодо викладеного в акті порушення, яке стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Правові відносини у сфері виноградарства та виноробства України, пов`язані з веденням виноградників та виробництвом винограду, вина та інших продуктів виноробства, визначає регламентацію і контроль в цих галузях виробництва, права і обов`язки виробників, повноваження органів виконавчої влади і спрямований на посилення боротьби з фальсифікацією виноробної продукції в Україні регулює Закон України «Про виноград та виноградне вино» від 16 червня 2005 року №2662-IV (далі Закон №2662-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункт 28 статті 1 Закону №2662-IV визначає, що вино столове вино, виготовлене шляхом повного чи неповного збродження сусла. Залежно від вмісту цукрів, столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно абзацу сьомого статті 1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно абзацу двадцять п`ятого статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

У відповідності до частини двадцять третьої статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною першою статті 16 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції та малих виробництв дистилятів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Абзацом сьомим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У відповідності до оскаржуваного рішення від 29.12.2023 №1, яке винесено за наслідком складення акту перевірки №31977/13-01-09-01/ від 30.11.2023, ФОП ОСОБА_1 здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії, чим порушено ч.21 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995.

Згідно акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 (в особі її продавця ОСОБА_2 ) за місцем провадження господарської діяльності ( АДРЕСА_1 ) здійснено реалізацію гарячого вина (глінтвейну) за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Однак, як наголошує позивач, продавцем здійснювалась реалізація саме підігрітого столового вина, що законодавством України дозволяється, адже у відповідності до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля столовими винами не потребує ліцензії.

Таким чином суд підкреслює, що в межах спірних правовідносин підлягає з`ясуванню факт реалізації ФОП ОСОБА_1 глінтвейну, без наявності в неї ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Так, у письмових поясненнях продавця ОСОБА_2 , долучених представником відповідача до відзиву на позовну заяву, зазначено: «Я, ОСОБА_2 , продавець у вищевказаному магазині (BeerSet) за адресою АДРЕСА_1 виготовив та продав гаряче вино (глінтвейн) 300 мл. 27.11.2023 (розігріте вино, прянощі і мед)».

Окрім цього, у фіскальному чеці від 27.11.2023 (14:02:38) зазначено «Глінтвейн, 300 мл. 1 х 44,99 грн., Всього 44,99 грн.».

На підставі наведених обставин суд доходить висновку, що продавцем позивача за місце здійснення господарської діяльності ( АДРЕСА_1 ) все-таки здійснено реалізацію глінтвейну. Протилежного позивачем не доведено.

При цьому суд не вважає тотожними поняття «глінтвейн» та «розігріте столове вино», адже фактично столовим вином є вино, яке характеризується відносно невисоким вмістом алкоголю та відсутністю будь-яких інших домішок в його складі. Водночас глінтвейном слід вважати алкогольний напій (коктейль), який виготовляється на основі вина, та включає в себе прянощі, фрукти та іноді й інші інгредієнти (цукор, мед тощо).

Суд не бере до уваги долучену позивачем до позовної заяви ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2300294 від 17.07.2023, оскільки така дає дозвіл позивачу на реалізацію виключно одного виду алкогольного напою пива.

Тому, з урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про те, що застосовані контролюючим органом до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції за здійснення реалізації алкогольного напою (глінтвейну) без відповідної ліцензії є обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.