Справа № 990/36/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2024 року

м. Київ

справа №990/36/23

адміністративне провадження № П/990/36/23

Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду:

Суддя-доповідач: Васильєва І.А.,

Судді: Гімон М.М., Дашутін І.В., Хохуляк В.В., Яковенко М.М.,

Секретар судового засідання: Лопушенко О.В.

учасники справи:

представник позивача - Короєд С.О.,

представник відповідача - Басай В.О.,

представник Кабінету Міністрів України - Полець Д.М.,

Рада національної безпеки і оборони України - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, Рада національної безпеки і оборони України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (в частині), -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2023 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), підписаний представником позивача, адвокатом Короєдом Сергієм Олександровичем до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України (далі - третя особа, КМУ) про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині застосування санкцій до громадянина ОСОБА_1 (п. 1 додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року) (т. 1 а.с. 1-4, 213-216, т. 1 а.с. 224-227).

ОБГРУНТУВАННЯ ПОЗОВУ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що оскаржуваним Указом Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 було введено в дію рішення РНБО від 12 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - рішення РНБО), у відповідності до п. 1 додатку до якого, було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до громадянина України ОСОБА_1 на десять років у виді обмежувального заходу - блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

За доводами представника позивача, оскаржуваний Указ є незаконним, необґрунтованим, непропорційним, та загалом таким, що порушує права позивача як власника на користування і розпорядження будь-яким майном на території України. Зокрема, як зазначив представник позивача, існування оскаржуваного Указу створює передумови і загрозу можливого стягнення в дохід держави активів відповідно до підпункту 1-1 п. 1 частини першої статті 4 та статті 5-1 Закону України «Про санкції», що спричинить безповоротне позбавлення позивача його майна), а відтак Указ є таким, що підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Додатково, в позовній заяві представник позивача вказує, що з листа-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022 №22221/0/2-22 (отриманого на адвокатський запит представником позивача), вбачається, що підставами для застосування санкцій до позивача є дії, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод, а також причетність (пов`язаність) та/або сприяння терористичній діяльності, в тому числі після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України.». Крім того, додаткові матеріали містять інформаційні матеріали (відкрита інформація з веб- ресурсів), що додатково можуть свідчити про причетність фізичних осіб до терористичної діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється), в тому числі після 24 лютого 2022 року». Але за доводами представника позивача, як в текстах оскаржуваного Указу та Рішення РНБО, так й вищенаведеного листа-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022 №22221/0/2-22, а також у відкритих (публічних) реєстрах і базах даних відсутні об`єктивні дані, які б були встановлені компетентними органами України у встановленому законодавством України порядку про вчинення позивачем вказаних вище дій.

Посилаючись на зміст листа-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022, представник позивача вказує, що Кабінетом Міністрів України, в якості підстав для застосування щодо позивача санкцій, наведено «дії, які передбачені пунктом 1 частини першої та частиною третьою статті 3 Закону України «Про санкції». Тобто за доводами представника позивача, наведено лише загальний опис дій (підстав), з якими стаття 3 Закону України «Про санкції» пов`язує застосування санкцій. Проте, Кабінетом Міністрів України не було конкретизовано, які саме дії були вчинені позивачем, та чим саме підтверджується їх вчинення, тобто відсутні жодні належні і достовірні докази вчинення позивачем дій та настання наслідків, які зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції». Отже, наявність цих підстав застосування санкцій жодним чином не обґрунтовано по відношенню до позивача.

Крім того, за доводами представника позивача, стаття 3 Закону України «Про санкції» не лише наводить перелік дій, які є підставами застосування санкцій, а й визначає суб`єктів вчинення таких дій - громадян іноземної держави (фізичних осіб-нерезидентів). Проте позивач не є громадянином іноземної держави; позивач є громадянином України, про що також зазначено в Додатку до Рішення РНБО. Статус позивача, як нерезидента теж нічим не підтверджено.

Також, представник позивача звернув увагу на те, що в листі-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022 року зазначено в якості підстави застосування санкцій, про «...сприяння терористичній діяльності...» та про «причетність до терористичної діяльності на шкоду державній безпеці України». Але на переконання представника позивача, такі посилання є незаконними, оскільки позивач не може розглядатися як суб`єкт, який здійснює терористичну діяльність, оскільки відповідно до статті 23 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом» особи, винні у терористичній діяльності, притягуються до кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому законом. Отже, за законодавством України такі дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України, та охоплюються кримінальною юрисдикцією, а відтак, факт вчинення (сприяння) позивачем терористичної діяльності чи факт його причетності (як співучасть) до терористичної діяльності в силу презумпції невинуватості (стаття 62 Конституції України) має бути встановлено виключно вироком суду, який відсутній стосовно позивача.

Більше того, за доводами представника позивача, із листа-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022, з посиланням на надані Службою безпеки України матеріали слідує, що надані інформаційні матеріали (відкрита інформація з веб-ресурсів) лише «можуть свідчити про причетність до терористичної діяльності», тобто прямо вказується про припущення, проте у статті 3 Закону України «Про санкції» передбачено саме «здійснення терористичної діяльності». Отже, за міркуванням представника позивача, санкції до позивача застосовані за відсутності об`єктивно існуючих підстав, передбачених у статті 3 Закону України «Про санкції», яка не допускає можливості застосовувати санкції на підставі «припущень» чи «обґрунтованих припущень» або якоїсь аналітичної інформації тощо, з якої може випливати вірогідність можливого вчинення позивачем дій.

Окремо представником позивача звернуто увагу суду і на те, що використані Службою безпеки України інформаційні матеріли (відкрита інформація з веб-ресурсів) неможливо визнати джерелом об`єктивної і достовірної інформації (достовірність і повнота інформації є основними принципами інформаційних відносин за Законом України «Про інформацію») компетентних органів держави, яка б мала юридичну силу і за законом могла б використовуватись суб`єктами владних повноважень та мала б статус «офіційної інформації». Більше того, Закон України «Про санкції» не надає права суб`єктам внесення пропозицій щодо застосування санкцій (Кабінету Міністрів України) збирати і використовувати «інформацію з веб-ресурсів» чи засобів масової інформації як на території України, так й на території іноземних держав. А отже, використання «відкритої інформації з веб-ресурсів» за доводами представника позивача здійснено з порушенням приписів частини другої статті 19 Конституції України та пункту 1 частини другої статті 2 КАС України.

Також, в якості підстави для скасування Указу в оскаржуваній частині, представник позивача посилався на те, що до позивача необґрунтовано і непропорційно (що є порушенням пунктів 3 і 8 частини другої статті 2 КАС України) застосовано саме «блокування активів» з усіх видів санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», адже санкції мають застосовуватись пропорційно - саме з метою припинення і унеможливлення здійснення особою певних дій, які є підставами застосування санкцій. Проте відсутні жодні об`єктивні дані і встановлені компетентними органами факти того, що позивач шляхом використання якогось свого майна вчиняв чи вчиняє якісь дії, про які йдеться в листі-відповіді Кабінету Міністрів України від 27.10.2022. Тобто, застосування щодо позивача такого виду санкцій, як блокування активів, взагалі не пов`язано з метою застосування санкцій, передбаченої в преамбулі і статті 1 Закону «Про санкції». В розрізі викладеного звернув увагу, що необґрунтованим і непропорційним є строк застосування санкцій - десять років, що на його думку є очевидним порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, адже тут йдеться про довготривале і безальтернативне (за відсутності механізму перегляду чи скорочення цього строку) обмеження права власності позивача.

Як висновок, представник позивача посилався на відсутність у Кабінету Міністрів України законних підстав вносити пропозиції щодо застосування до позивача санкцій (тобто була порушена процедура і підстави застосування санкцій), а відтак й у відповідача - Президента України не було законних підстав для прийняття оскаржуваного Указу, яким введено в дію Рішення РНБО в частині застосування санкцій до позивача, оскільки, як наведено в рішенні Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 9901/424/19 дії Президента України не є суто церемоніальними, оскільки він має дискрецію у питанні введення такого рішення в дію, чи навпаки. Враховуючи викладене, просив задовольнити адміністративний позов (т. 1 а.с. 1-4, 213-216, т. 1 а.с. 224-227).

Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху з метою необхідності усунення її недоліків, шляхом зазначення в позовній заяві на виконання вимог пункту 2 частини п`ятої та частини шостої статті 160 КАС України дійсних номерів засобів зв`язку позивача і його представника та необхідністю подання до суду власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено пунктом 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (т. 1 а.с. 37-40).

10 березня 2023 року представник позивача надав до суду через канцелярію уточнену (виправлену) позовну заяву, в якій вказав дійсні номери засобів зв`язку позивача та його представника, проте на виконання вимог пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не надав власного письмового підтвердження від позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (т. 1 а.с. 224-227).

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2023 року (колегія суддів: Васильєва І.А. (суддя-доповідач), судді: Гімон М.М., Хохуляк В.В., Дашутін І.В., Пасічник С.С.) позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України (т. 1. а.с. 60-67). Постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2023 року скасовано вищенаведену ухвалу Верховного Суду та направлено справу для продовження розгляду до цього ж суду (т. 1 а.с. 182-185).

31.07.2023 року на адресу Верховного Суду від представника позивача надійшла заява про долучення оригіналу позовної заяви із уточненою позовною заявою (з додатками) до матеріалів справи (т. 1 а.с. 211-227).

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Раду національної безпеки і оборони України (вул. Петра Болбочана, 8, м. Київ, 01601), а також встановлений строк для подання до суду сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та пояснення щодо позову та відзиву (т. 2 а.с. 1-4).

ВІДЗИВ ВІДПОВІДАЧА.

22 серпня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 19-28), який обґрунтований відсутністю підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного Указу (в частині), оскільки останній прийнятий на підставі та у межах повноважень, передбачених статтями 102, 106, 107 Конституції України та вимог Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1664-VII (статті: 1, п. 1 ч.1 статті 3, ч. 1 статті 5) та статей 3, ч. 1, ч. 4 статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» від 05 березня 1998 року № 183/98-ВР. Зокрема, як зазначено відповідачем, санкції до позивача застосовано Радою національної безпеки і оборони України за результатами розгляду пропозицій Кабінету Міністрів України, про що прийнято відповідне рішення РНБО (частина 3 статті 5 Закону України «Про санкції»). У подальшому, після надходження в установленому порядку на ім`я Глави держави відповідних матеріалів (Рішення з додатками, проекту Указу № 694/2022 та пояснювальної записки до нього), Президент України в межах реалізації вказаних вище приписів законодавства видав Указ № 694/2022, яким увів у дію рішення РНБО, що за доводами відповідача підтверджує, що оскаржуваний Указ № 694/2022 видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України.

Крім цього, стосовно меж судового контролю відповідач посилався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 9901/405/19 (провадження 11-203заі20), відповідно до яких, наявність реальної чи потенційної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, про які йдеться у статті З Закону України «Про санкції», безумовно є оціночним поняттям, а достатність підстав вважати існування такої реальної чи потенційної загрози передбачає певну межу дискреції. При введенні в дію рішення РНБО про такі санкції Президент як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення РНБО, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для введення такої санкції. Судовий контроль за таким рішенням є обмеженим, оскільки суд, з одного боку, не може за Президента повторно оцінити наявність та достатність підстав для ведення таких санкцій в межах його дискреції (що означало б порушення принципу розподілу влади), але, з іншого боку, суд може перевірити дотримання меж такої дискреції та процедури введення санкцій.

Отже за висновками відповідача, застосування санкцій до позивача рішенням РНБО, введеним у дію оскаржуваним Указом Президента України (в частині), ґрунтується на принципах пропорційності, відповідності меті та ефективності, а також за наявністю достатніх підстав, визначених статтею 3 Закону України «Про санкції».

Крім цього, відповідач зазначив, що оскаржуваним Указом № 694/2022 до позивача застосовано обмежувальні заходи (санкції) строком на десять років, але таке втручання держави Україна у приватні інтереси позивача ґрунтується на принципах пропорційності, відповідності меті та ефективності. Зокрема, в цьому контексті також посилався на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 9901/405/19 (провадження 11-203заі20), в яких вказано, що втручання у право мирного володіння майном позивача не позбавляє його права власності, а лише тимчасово - на чітко визначений строк - обмежує можливість реалізації цього права в Україні, таке втручання є пропорційним легітимній меті та не становитиме надмірного тягаря для позивача. Тимчасове обмеження права позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном є втручанням держави у його право на мирне володіння майном, але таке втручання держави у вказане право є пропорційним легітимній меті, ґрунтується на вимогах, зокрема Закону України «Про санкції», не позбавляє його права власності, а лише тимчасово - на чітко визначений строк - обмежує можливість реалізації цього права в Україні. Таким чином, за доводами відповідача, Президент України, видаючи Указ № 694/2022 в оскаржуваній частині, реалізував свої конституційні повноваження у порядку та на підставі законодавства України, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто пропорційно.

Як підсумок, відповідач зазначає, що доводи позивача щодо неможливості застосування санкцій до громадян України спростовується вимогами частин 2 статті 1, пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про санкції», а також статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» системний аналіз яких вказує на те, що суб`єктом застосування санкцій може бути суб`єкт, який здійснює терористичну діяльність, зокрема, шляхом фінансування та іншого сприяння тероризму, незалежно від резидентства (за наявності певних підстав).

За доводами відповідача, позивач невірно трактує вимоги Закону України «Про санкції» в контексті мети застосування санкцій, оскільки метою застосування санкцій є захист національних інтересів і національної безпеки України шляхом накладення на особу певних заборон та обмежень. Тоді, як санкції не є видом відповідальності за вчинені порушення, а є спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами, які застосовуються з метою невідкладного та ефективного реагування не лише на наявні, але й на потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову (т. 2 а.с. 19-28).

До відзиву відповідачем додано копії: Указу Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022, Рішення РНБО від 12 жовтня 2022 року з додатком (п. 1 ОСОБА_1 ), лист Секретаря РНБО від 03.10.2022 № 2713/31-01/2-22 (вх. в Офісі ПУ 501/31454-01) з додатками: проєкт Указу Президента України (на 1 арк); рішення РНБО з додатком; пояснювальна записка до проекту Указу Президента України (на 2 арк.), яка містить: 1) обґрунтування необхідності видання акта; 2) суть проєкту акта; 3) правові аспекти; 4) фінансово-економічне обґрунтування; 5) позицію заінтересованих органів; 6) прогноз результатів; довідку секретаря РНБО Данілова О.М. про погодження проекту Указу Президента України (т. 2 а.с. 32-45).

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ - Кабінету Міністрів України.

24 серпня 2023 року на адресу Верховного Суду від представника Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) надійшли пояснення на адміністративний позов, враховуючі які просили Суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

За доводами представника КМУ, пропозиції від Кабінету Міністрів України до рішення РНБО України внесено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», в пункті № 1 Додатку якого містяться відомості щодо ОСОБА_1 (латинськими літерами - ОСОБА_9), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, Україна, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорти громадянина України - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон - НОМЕР_3 (дата видачі: 3 жовтня 2013 року, орган видачі 8037), НОМЕР_5 (дата видачі: 18 березня 2013 року, орган видачі: 8089), НОМЕР_6 (дата видачі: 16 грудня 2004 року, орган видачі: 6301), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) із застосуванням до нього таких видів обмежувального заходу (відповідно до Закону України «Про санкції»), як: блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Підставою для застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) зазначено дії, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; причетність (пов`язаність) та/або сприяння терористичній діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), в тому числі після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України.

В пункті 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р зазначено, що у зв`язку з актом збройної агресії Російської Федерації проти України, порушенням територіальної цілісності України, прав і свобод її громадян, інтересів суспільства, тимчасової окупації частини території України, зважаючи на факти сприяння збройній агресії відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про санкції», схвалити та внести в одноденний строк на розгляд Ради національної безпеки і оборони України такі пропозиції, зокрема, застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років до фізичних осіб згідно з додатком, в якому і містяться відповідні відомості щодо позивача.

В Пояснювальній записці до проекту зазначеного розпорядження Уряду підготовленою головним розробником - Міністерством економіки України на підставі доручення Прем`єр-міністра України Шмигаля Д. А. від 16.08.2022 № 18045/67/1-22, зазначено, що відповідно до рішень Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», веденого в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151, і від 18.06.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», веденого в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266, зокрема, до ОСОБА_1 застосовані санкції, зокрема, блокування активів.

За доводами КМУ, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» внесено зміни щодо визначення вказаного виду санкцій, а саме визначено, що блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. З огляду на збройну агресію Російської Федерації проти України та вказані зміни до Закону України «Про санкції» виникла необхідність уточнення виду персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), які застосовані, зокрема, до позивача до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб». Таким чином, розпорядженням Уряду від 10.09.2022 № 808-р до позивача було ініційовано застосування строком на десять років такого виду санкцій, як блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Також, представником Кабінету Міністрів України звернуто увагу суду на тому, що законність підстав застосування санкцій до позивача була предметом судового розгляду у справі № 9901/376/21 про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України від 09.04.2021 № 151/2021 «Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» з моменту його видання - у частині введення в дію пункту 12 додатку № 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, прийнятого відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції», яким Рада національної безпеки і оборони України вирішила підтримати внесені Кабінетом Міністрів України та Службою безпеки України пропозиції щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо громадянина України ОСОБА_1 , відносно якого застосовано дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальніих заходів (санкцій) безстроково.

Зокрема, як вказано представником Кабінету Міністрів України, Велика Палата Верховного Суду, погодившись із рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову, в постанові від 06.07.2023 року у справі № 9901/376/21 визнала, що ОСОБА_1 є особою, до якої у розумінні статті 3 та частини третьої статті 5 Закону України № 1644-VІІ «Про санкції» можуть бути застосовані передбачені цим Законом санкції.

За доводами Кабінету Міністрів України, Велика Палата Верховного Суду обґрунтовано відхилила аргументи позивача про непоширення на нього Закону України № 1644-VІІ «Про санкції» з огляду на відсутність судового рішення, де б констатувалося здійснення позивачем терористичної діяльності, оскільки санкції передбачені Законом України № 1644-VІІ «Про санкції» не є видом покарання чи відповідальності, вони виконують функції обмежувального економічного заходу щодо осіб, які, зокрема, становлять для України загрозу посягання на її національні інтереси, національну безпеку, суверенітет і територіальну цілісність. Однією з підстав для застосування такого обмежувального заходу є дії, які створюють об`єктивні підозри для відповідних органів влади щодо можливої терористичної діяльності цієї особи, і саме ці органи, як у цьому випадку СБУ, надають РНБО відповідні пропозиції.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.07.2023 року у справі № 9901/376/21 зауважила, що право особи на участь у прийнятті щодо неї управлінських рішень не є абсолютним. Багато процедур адміністративного характеру не передбачають такої безпосередньої участі адресата відповідного рішення. З огляду на це всі сумніви особи у правомірності рішень і дій щодо неї суб`єкта владних повноважень може усунути суд під час здійснення відповідного контролю. Позивач мав можливість надати суду пояснення щодо звинувачень чи підозр, які слугували приводом для включення його до санкційного списку. Представник позивача від імені останнього надав суду ті пояснення, які вважав за потрібне, однак не спростував підтверджені фактичні підстави для застосування санкцій до позивача. Тому необгрунтованим є твердження останнього про протиправний характер застосованих до нього обмежувальних заходів і порушення його права на участь у прийнятті Указу та Рішення РНБО.

Враховуючи викладене, представник Кабінету Міністрів України посилався на те, що оскаржуваний Указ Президента видано відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову (т. 2 а.с. 50-55).

04 вересня 2023 року на адресу Суду від Кабінету Міністрів України надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 № 808-р «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» та матеріалів, на підставі яких його прийнято, та лист Мінекономіки від 30.08.2023 року № 4103-05/45989-03 з додатками, що містять обґрунтування підстав застосування санкцій до ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 76-225).

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року залучено Раду національної безпеки і оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (т. 3 а.с. 8-11).

Під час розгляду справи, Кабінетом Міністрів України неодноразово надавались додаткові пояснення щодо підстав застосування санкції до позивача, а також надсилались додаткові пояснення, зокрема 27.12.2023 року (т. 3 а.с. 54-58), а також 26.04.2024 року (т. 3 а.с 127-130).

В додаткових поясненнях від 27.12.2023 року, Кабінетом Міністрів України зазначено, що на момент прийняття оскаржуваного Указу Президента України, до позивача - ОСОБА_1 відповідно до рішень Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», веденого в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151, і від 18.06.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», веденого в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266, був безстроково застосований, окрім інших, такий вид обмежувальних заходів (санкції): 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» від 12.05.2022 № 2257-ІХ, в зазначеному пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» слова "тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном" замінено словами «тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними».

Внаслідок прийняття зазначених вище змін до Закону України «Про санкції», Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808-р, в підпункті 1 пункту І якого зазначено, що у зв`язку з актом збройної агресії Російської Федерації проти України, порушенням територіальної цілісності України, прав і свобод її громадян, інтересів суспільства, тимчасової окупації частини території України, зважаючи на факти сприяння збройній агресії відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про санкції", схвалити та внести в одноденний строк на розгляд Ради національної безпеки і оборони України такі пропозиції, зокрема, застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років до фізичних осіб згідно з додатком, в якому і містяться відповідні відомості щодо позивача.

Водночас, в підпункті 2 пункту 1 зазначеного розпорядження Уряду, вказується на те, що зокрема, у позиції 12 (який стосується саме позивача) додатка 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 р. «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 9 квітня 2021 р. № 151 у графі «Вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України «Про санкції»)» цифру і слова « 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном» виключити.

В Пояснювальній записці до проекту зазначеного розпорядження Уряду підготовленою головним розробником - Міністерством економіки України на підставі доручення Прем`єр-міністра України Шмигаля Д. А. від 16.08.2022 № 18045/67/1-22, зазначено, що «Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» внесено зміни щодо визначення вказаного виду санкцій, а саме визначено, що блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

З огляду на збройну агресію Російської Федерації проти України та вказані зміни до Закону України «Про санкції» виникла необхідність уточнення виду персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), які застосовані, зокрема, до позивача до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб».

Таким чином, необхідність ініціювання Урядом застосування санкцій до позивача виникла не у зв`язку з встановленням факту вчинення позивачем нових дій які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України (що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції» є підставами для застосування санкцій), а у зв`язку з законодавчим встановленням нової редакції такого застосованого раніше до позивача виду санкцій, як «блокування активів» (пункт 1 частина перша статті 4 Закону України «Про санкції»).

Отже, підстави застосування санкцій до позивача відповідно до рішення РНБО України від 12.10.2022, введеного в дію оскаржуваним Указом Президента України, є аналогічними підставам застосування санкцій попереднім рішенням РНБО України від 19.03.2021, введеним в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151/2021. Кабінетом Міністрів України знову наголошено на тому, що законність підстав застосування санкцій до позивача (які діяли на момент прийняття оскаржуваного Указу Президента України) вже була предметом судового розгляду по справі № 9901/376/21, та Великою Палатою Верховного Суду, як судом апеляційної інстанції, постановою від 06.07.2023 рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про відмову у визнанні Указу Президента України від 09.04.2021 № 151/2021 незаконним, залишено без змін. Отже застосування санкцій до ОСОБА_1 є законим та обґрунтованим.

Водночас КМУ зауважено, що запроваджені за рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12.10.2022 санкції до позивача, що введені в дію оскарженим Указом Президента, слід розглядати як нові санкції, оскільки, по-перше, обсяг обмежень пов`язаний з застосуванням такого виду, як «блокування активів» став значно ширше, порівняно з його попереднім легальним тлумаченням, що дає підстави стверджувати про нетотожність зазначених санкцій не зважаючи на їх однакову назву. По-друге, санкції застосовані окремим новим рішенням РНБО України, а не шляхом внесення змін до попереднього рішення із зазначенням нового обсягу обмежень пов`язаних з блокуванням активів відповідно до законодавчих змін. Проте, в будь якому разі, ініціювання Урядом застосування до позивача нового виду санкцій «блокування активів» з новим законодавчо визначеним обсягом обмежень здійснювалось відповідно до підстав попередньо застосованих до позивача санкцій відповідно до Указу Президента України від 09.04.2021 № 151/2021.

При цьому Кабінетом Міністрів України, звернуто увагу і на те, що Закон України «Про санкції» не містить особливого регулювання застосування певного виду санкцій в разі зміни власне самого законодавства про санкції. Прийняття рішення про застосування до особи, до якої раніше вже були застосовані санкції, нових санкцій у зв`язку зі змінами в законодавстві, є певною дискрецією органів, які ініціюють та/чи застосовують такі санкції.

Таким чином, враховуючи, що ініціювання Урядом застосування санкцій до позивача пов`язане не з встановленням факту вчинення позивачем нових дій, які можуть слугувати підставами для застосування санкцій відповідно до Закону, а у зв`язку з необхідністю легалізації в новій, визначеній Законом редакції, певного виду санкцій, який вже був застосований до позивача і раніше вже пройшов процедуру судового контролю, твердження позивача про необґрунтованість та відсутність підстав застосування санкцій ініційованих Урядом, застосованих РНБО України та введених в дію оскаржуваним Указом Президента України є помилковим.

До того ж, спростовуючи доводи позивача про надання головним розробником проекту - Міністерством економіки України 13.09.2022 (тобто вже після прийняття Урядом розпорядження від 10.09.2022 № 808-р, яким було ініційовано застосування зазначених санкцій до позивача), як на підставу неналежного видання КМУ акту, на підставі якого РНБО України було прийнято відповідне рішення, Кабінетом міністрів України обрунтовано правомірністю таких дій з посиланням на пункт 2 § 55-1 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950. В матеріалах справи містяться надані Кабінетом Міністрів України докази: супроводжувальний лист Мінекономіки від 08.09.2022, проект розпорядження з додатком від 08.09.2022, пояснювальна записка від 08.09.2022 до проекту розпорядження, довідка про погодження проекту розпорядження від 08.09.2022, висновки Мін`юсту від 01.09.2022 та від 02.09.2022, протокол узгодження позицій від 08.09.2022, довідка щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції від 08.09.2022, висновок Мінфіну від 06.09.2022, висновок Мінцифри від 02.09.2022.

Отже за доводами КМУ, на момент прийняття Урядом розпорядження від 10.09.2022 № 808-р, в Секретаріаті Кабінету Міністрів України був пакет супроводжувальних документів, необхідних для прийняття відповідного акту Уряду згідно з вимогами Регламенту Кабінету Міністрів України. Водночас, застосування Мінекономіки - головним розробником проекту розпорядження Уряду про ініціювання застосування санкцій до позивача, зазначених вище положень пункту 2 § 55-1 Регламенту Кабінету Міністрів України при процедурі подання Уряду проекту акта з усіма необхідними документами за доводами КМУ не може ставити під сумнів законність та чинність Розпорядження КМУ з підстав процедури його прийняття.

Крім того, КМУ зазначено, що за своєю суттю, Розпорядження КМУ є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію після розгляду Радою національної безпеки і оборони України пропозицій щодо застосування санкцій на певне коло осіб, які були визначені в зазначеному акті Уряду. В свою чергу, РНБО розглянуло Розпорядження КМУ як належну реалізацію Урядом передбаченого Законом України «Про санкції» права на ініціювання застосування санкцій, а від так, РНБО, приймаючи рішення про застосування санкцій за ініціативою Уряду, діяла в визначених Законом України «Про санкції» межах та підставах (т. 3 а.с. 54-58).

В надісланих на адресу суду представником позивача додаткових поясненнях від 03.04.2024 року, останнім зазначено, що під час розгляду цієї справи у судових засіданнях 29.11.2023 і 27.03.2024 виникало питання щодо підстав застосування до позивача попередніх санкцій, застосованих згідно із Указом Президента України від 09 квітня 2021 року № 151/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)"». Зазначений Указ Президента від 09 квітня 2021 року № 151/2021 оскаржувався позивачем до Верховного Суду у справі № 9901/376/21, під час розгляду якої було встановлено, що ініціатором застосування щодо позивача цих санкцій була Служба безпеки України. В матеріалах вказаної справи №9901/376/21 наявні пояснення Служби безпеки України від 03.11.2021 (вх. від 08.11.2021), ухвала Верховного Суду від 29.09.2022 щодо витребування доказів та Клопотання Служби безпеки України від 28.10.2022 про приєднання доказів (вх. 01.11.2023) (роздруковані з Електронного кабінету з матеріалів справи №9901/376/21 зазначені документи додаються). Із цих документів у сукупності, на думку представника позивача, однозначно вбачається, що відповідно до Указу Президента від 09 квітня 2021 року № 151/2021 санкції до позивача було застосовано саме на підставі рішення Ради ЄС. Інші підстави для застосування вказаних санкцій не зазначені, що за його доводами спростовує твердження Кабінету Міністрів України в його додаткових пояснений (вх. від 27.12.2023) про те, що «підстави застосування до позивача відповідно до рішення РНБО України від 12.10.2022, введеного в дію оскаржуваним Указом Президента України, є аналогічними підставам застосування санкцій попереднім рішенням РНБО України від 19.03.2021, введеним в дію Указом Президента України від 09.04.2021 №151/2021» (т. 3 а.с. 109-110).

26.04.2024 року на адресу Суду від Кабінету Міністрів України (в остаточній редакції) надіслані додаткові пояснення в розрізі підстав для застосування санкцій до позивача, в яких наголошено наступне.

До ОСОБА_1 відповідно до рішень Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», веденого в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151, були безстроково застосовані таки види обмежувальних заходів (санкцій), зокрема: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Редакція такого виду застосованої санкції як «блокування активів» в зазначених вище Указах Президента України були тотожною редакції, визначеною в пункті 1 частини першої статті 4 чинного на тай час Закону України «Про санкції». Підстави застосування санкцій - відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції» (рішення та регламенти Ради Європейського Союзу). З документів, поданих позивачем (пояснення СБУ у справі № 9901/376/21) до ОСОБА_1 запровадженні обмежувальні заходи Актом Counsil Implementing Regular EU, який затверджено рішенням Ради ЄС від 05.03.2015 № 2015/357 та продовжено рішенням Ради ЄС від 04.03.2021 № 2021/394. З огляду на зазначене, підставою для застосування (попередніх) санкцій до позивача слугували саме рішення Ради ЄС.

Щодо санкцій застосованих до позивача оскаржуваним Указом Президента України зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» від 12.05.2022 № 2257-ІХ (далі - Закон № 2257) пункт 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» слова "тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном" замінено словами «тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними».

Внаслідок прийняття зазначених вище змін до Закону України «Про санкції», Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808-р, в підпункті 1 пункту 1 якого зазначено, що у зв`язку з актом збройної агресії Російської Федерації проти України, порушенням територіальної цілісності України, прав і свобод її громадян, інтересів суспільства, тимчасової окупації частини території України, зважаючи на факти сприяння збройній агресії відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про санкції», схвалити та внести в одноденний строк на розгляд Ради національної безпеки і оборони України такі пропозиції, зокрема, застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років до фізичних осіб згідно з додатком, в якому і містяться відповідні відомості щодо позивача.

Також, за доводами Кабінету Міністрів України, Міністерство економіки України винесло на розгляд Уряду, а Уряд, в свою чергу, зазначив в додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р, підстави для застосування обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 , а саме:

- дії, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; причетність (пов`язаність) та/або сприяння терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом), в тому числі після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерацій на територію України.

Кабінет Міністрів України звернув увагу, що вказана підстава для застосування санкцій відповідає пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції», з огляду на те, що:

1) в пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» в визначені такого виду санкцій як «блокування активів» слова «тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном» замінено словами «тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними», тобто, на законодавчому рівні відбулося розширення обсягу обмежень, що пов`язані із застосуванням такого виду санкцій;

2) Мінекономіки, з метою актуалізації ефективності та дієвості застосованих санкцій, вважало за необхідним визначити, що до ОСОБА_1 , застосовуються санкції «блокування активів» саме в обсягу, які визначаються зазначеним вище Законом № 2257, що було однією з підстав для підготовки проекту розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808- р яким Урядом було ініційовано перед РНБО України застосування санкцій до ОСОБА_1 ;

3) в процесі опрацювання зазначеного вище проекту розпорядження Уряду, Служба безпеки України листом від 10.09.2022 № 5/7/1/5-11831, зазначаючи достатність підстав для застосування санкцій викладених в проекті розпорядження Уряду, у тому числі і до ОСОБА_1 , направило Міністерству економіки України інформаційні матеріали, які додатково можуть свідчити про причетність зазначених у проекті розпорядження фізичних осіб (у тому числі і позивача) до терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), а також діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється) в тому числі після 24.02.2022;

4) запроваджені за рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12.10.2022 санкції до позивача, що введені в дію оскаржуванім Указом Президента України, слід розглядати як нові санкції, оскільки:

- по-перше, обсяг обмежень пов`язаний з застосуванням такого виду, як «блокування активів» став значно ширше, порівняно з його попереднім законодавчим тлумаченням, що дає підстави стверджувати про відмінність зазначених санкцій, не зважаючи на їх певну подібність у назві;

- по-друге, санкції застосовані окремим новим рішенням РНБО України, а не шляхом внесення змін до попереднього рішення із зазначенням нового обсягу обмежень пов`язаних з блокуванням активів відповідно до законодавчих змін;

- по-третє, законодавчі підстави для застосування санкцій до позивача відповідно до рішення РНБО, введеного в дію оскаржуваним Указом Президента України, є відмінними підставам застосування санкцій відповідно до рішення РНБО, введеного в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151, а саме ґрунтується на новій підставі - отримання інформації щодо причетності позивача до терористичної діяльності (т. 3 а.с 127-130).

Крім цього, 28 серпня 2024 року представником Кабінету Міністрів України надіслано на адресу Суду клопотання про долучення до матеріалів справи № 990/36/23 лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 31.07.2024 № 18378/0/2-24 з додатками (т. 3 а.с. 217-221). Зокрема, представник КМУ зазначив, що в обґрунтування підстав застосування санкцій до позивача, Міністерство економіки України - головний розробник проекту розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р, яким власне і було ініційовано застосування санкцій до позивача, посилається на лист Служби безпеки України від 10.09.2022 № 5/7/1/5-11831, в якому, СБУ, зазначаючи достатність підстав для застосування санкцій викладених в проекті зазначеного розпорядження Уряду, у тому числі і до ОСОБА_1 , направило Міністерству економіки України інформаційні матеріали, які додатково можуть свідчити про причетність зазначених у проекті розпорядження фізичних осіб (у тому числі і позивача) до терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), а також діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється) в тому числі після 24.02.2022.

При цьому на відповідний запит Міністерства юстиції України, від Секретаріату Кабінету Міністрів України листом від 31.07.2024 № 18378/0/2-24 були отримані завірені копії матеріалів, які можуть бути використані як докази у зазначеній справі, та які свідчать про те, що зазначений вище лист Служби безпеки України від 10.09.2022 № 5/7/1/5-11831 був надісланий Раді національної безпеки і оборони України разом з копіями розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р та пояснювальної записки, як обґрунтування підстав застосування санкцій до позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково наголосив на безпідставності застосування санкцій і як наслідок введення оскаржуваним Указом санкцій в дію, оскільки позивач не віднесений до кола осіб, щодо яких можуть застосовуватися санкції та не вчиняв жодних дій, на які направлена мета санкцій, не віднесений до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності, отже санкції застосовані безпідставно. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача та Кабінету Міністрів України в судовому засіданні, з огляду на доводи викладені у відзиві на позовну заяву та наданих поясненнях, просили відмовити в задоволенні позову.

Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, колегією суддів встановлено наступне.

Указом Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 відповідно до статті 107 Конституції України:

1. Уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

2. Контроль за виконанням рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію цим Указом, покладено на Секретаря Ради національної безпеки і оборони України. 3. Цей Указ набирає чинності з дня його опублікування (т. 2 а.с. 31).

Зокрема, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - рішення РНБО), введеним в дію Указом Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» Рада національної безпеки і оборони України вирішила:

1. Підтримати внесені Кабінетом Міністрів України пропозиції щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

2. Застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних осіб згідно з додатком.

3. У графі "Вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України "Про санкції")" позицій 12, 14 і 27 додатка 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 9 квітня 2021 року № 151/2021, цифру і слова "1) блокування активів ? тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном" виключити.

4. У графі "Вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України "Про санкції")" позиції 12 додатка 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021, цифру і слова "1) блокування активів ? тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном" виключено.

5. Кабінету Міністрів України разом зі Службою безпеки України та Національним банком України забезпечити реалізацію і моніторинг ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), передбачених пунктом 2 цього рішення.

6. Міністерству закордонних справ України поінформувати компетентні органи Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки та інших держав про застосування санкцій і порушити перед ними питання про запровадження аналогічних обмежувальних заходів (т. 2 а.с. 32-33).

У відповідності до п. 1 додатку до Рішення РНБО від 12 жовтня 2022 року, застосовано строком на десять років персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_1 (латинськими літерами - ОСОБА_9), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, Україна, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорти громадянина України - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон - НОМЕР_3 (дата видачі: 3 жовтня 2013 року, орган видачі 8037), НОМЕР_5 (дата видачі: 18 березня 2013 року, орган видачі: 8089), НОМЕР_6 (дата видачі: 16 грудня 2004 року, орган видачі: 6301), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 . Вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України "Про санкції"): 1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (т. 2 а.с. 35).

Вважаючи Указ відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині застосування санкцій до ОСОБА_1 , позивач, через свого представника звернувся до суду із цим позовом.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Положеннями статті 107 Конституції України визначено, що Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України. Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України. Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» прийняті рішення вводяться в дію указами Президента України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1644-VII (в ред. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» № 2257-IX від 12.05.2022) (далі Закон № 1644-VII), з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи.

Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (частина 2).

Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави (частина 3).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про санкції», підставами для застосування санкцій є, зокрема, дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; 3) рішення та регламенти Ради Європейського Союзу;

Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності (частина 2 цієї статті).

Згідно із частиною 3 статті 3 Закону України «Про санкції», підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої (частина 3 цієї статті).

У відповідності до п. 1 ч. 1 статті 4 Закону України «Про санкції» (в ред. Закону № 1089-IX від 16.12.2020), одним із видів санкцій було: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» № 2257-IX від 12.05.2022, до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» були внесені зміни, та викладено вид санкцій в наступній редакції: 1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про санкції» пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.

Частиною третьою вказаної статті визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Рішення щодо застосування санкцій повинне містити строк їх застосування, крім випадків застосування санкцій, що призводять до припинення прав, та інших санкцій, які за змістом не можуть застосовуватися тимчасово (частина п`ята статті 5 Закону). За частиною сьомою цієї статті рішення про скасування санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, у разі якщо застосування санкцій привело до досягнення мети їх застосування.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, на підтвердження правомірності підстав для застосування санкцій до позивача за пропозиціями Кабінету Міністрів України, внесених на розгляд Ради національної безпеки та оборони України (далі - РНБО), Кабінетом Міністрів України до матеріалів справи надані докази, із яких встановлено, що прийняттю Указу Президента України, в оскаржуваній позивачем частині передувала наступна процедура.

Указом Президента України від 09 квітня 2021 року № 151/2021 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" та на підставі статті 107 Конституції України постановлено ввести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" безстроково до ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт 12 додатку 1 до рішення РНБО від 19 березня 2021 року у виді: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 4) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; 5) запобігання виведенню капіталів за межі України; 6) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 7) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 8) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 9) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 10) повна заборона заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів; 11) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 12) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 13) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (позбавлення військових звань, спеціальних звань, класних чинів).

Санкції застосовані відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» та за пропозицією Служби безпеки України. Контроль за виконанням рішення РНБО покладено на Секретаря РНБО. Указ був опублікований в "Офіційному віснику Президента України" 09 квітня 2021 року за № 11.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» від 12.05.2022 № 2257-ІХ, в зазначеному пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції» слова "тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном" замінено словами «тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними».

Внаслідок прийняття зазначених вище змін до Закону України «Про санкції», Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808-р, в підпункті 1 пункту І якого зазначено, що у зв`язку з актом збройної агресії Російської Федерації проти України, порушенням територіальної цілісності України, прав і свобод її громадян, інтересів суспільства, тимчасової окупації частини території України, зважаючи на факти сприяння збройній агресії відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про санкції", схвалити та внести в одноденний строк на розгляд Ради національної безпеки і оборони України такі пропозиції, зокрема, застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) строком на 10 років до фізичних осіб згідно з додатком, в якому і містяться відповідні відомості щодо позивача.

Водночас, в підпункті 2 пункту 1 зазначеного розпорядження Уряду, вказується на те, що зокрема, у позиції 12 (який стосується саме позивача) додатка 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 р. «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 9 квітня 2021 р. № 151 у графі «Вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України «Про санкції»)» цифру і слова « 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном» виключити.

В Пояснювальній записці до проекту зазначеного розпорядження Уряду підготовленою головним розробником - Міністерством економіки України на підставі доручення Прем`єр-міністром України Шмигаля Д. А. від 16.08.2022 № 18045/67/1-22, зазначено, що «Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» внесено зміни щодо визначення вказаного виду санкцій, а саме визначено, що блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

З огляду на збройну агресію Російської Федерації проти України та вказані зміни до Закону України «Про санкції» виникла необхідність уточнення виду персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), які застосовані, зокрема, до позивача.

Листом Секретаря РНБО від 03.10.2022 № 2713/31-01/2-22 повідомлено Президентові України Зеленському В.О. , що членами Ради національної безпеки і оборони України розглянуто шляхом письмового голосування та згідно з вимогами статті 10 Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України» прийнято рішення Ради "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)". За результатами, подано відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України разом із проектом Указу Президента України про введення його в дію та супровідними документами до них (вх. в Офісі ПУ 501/31454-01). Зокрема: 1. рішення РНБО з додатком на 4 арк; 2. проєкт Указу Президента України на 1 арк; пояснювальна записка до проекту Указу Президента України (на 2 арк.), яка містить: 1) обґрунтування необхідності видання акта; 2) суть проєкту акта; 3) правові аспекти; 4) фінансово-економічне обґрунтування; 5) позицію заінтересованих органів; 6) прогноз результатів; довідку секретаря РНБО Данілова О.М. про погодження проекту Указу Президента України (т. 2 а.с. 36-43).

Як вказано Кабінетом Міністрів України, Мінекономіки, з метою актуалізації ефективності та дієвості застосованих санкцій, вважало за необхідним визначити, що до ОСОБА_1 , застосовуються санкції «блокування активів» саме в обсягу, які визначаються зазначеним вище Законом № 2257, що було однією з підстав для підготовки проекту розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808- р яким Урядом було ініційовано перед РНБО України застосування санкцій до ОСОБА_1 .

При цьому, в процесі опрацювання зазначеного вище проекту розпорядження Уряду, Служба безпеки України листом від 10.09.2022 № 5/7/1/5-11831, зазначаючи достатність підстав для застосування санкцій викладених в проекті розпорядження Уряду, у тому числі і до ОСОБА_1 , направило Міністерству економіки України інформаційні матеріали, які додатково можуть свідчити про причетність зазначених у проекті розпорядження фізичних осіб (у тому числі і позивача) до терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), а також діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється) в тому числі після 24.02.2022.

На підтвердження викладеного, Кабінетом Міністрів України надано до матеріалів справи:

1) супровідний лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 року 21868/0/2-23, яким на виконання листа Мінюсту від 16 серпня 2023 року № 108505/9.1.1/4-23 надіслано завірену належним чином копію розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 р. № 808 "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" і документів, на підставі яких вказане розпорядження прийнято. Додаток: 1. Копія розпорядження КМУ від 10 вересня 2022 р. № 808 "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", прошито та пронумеровано загалом на 6 арк; 2. Копія проекту розпорядження КМУ "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" разом з матеріалами до нього, прошито та пронумеровано загалом на 44 арк (т. 2 а.с. 75), а саме:

- копія розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 № 808-р «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (т. 2 а.с. 76-77) із додатком до нього (п. 1 ОСОБА_1 (латинськими літерами - ОСОБА_9), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, Україна, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорти громадянина України - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон - НОМЕР_3 (дата видачі: 3 жовтня 2013 року, орган видачі 8037), НОМЕР_5 (дата видачі:18 березня 2013 року, орган видачі: 8089), НОМЕР_6 (дата видачі: 16 грудня 2004 року, орган видачі: 6301), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ; Підстава для застосування обмежувальних заходів (санкцій): дії, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; причетність (пов`язаність) та/або сприяння терористичній діяльності (в розумінні Закону України "Про боротьбу з тероризмом"), в тому числі після початку; Вид обмежувального заходу (санкції) (відповідно до Закону України "Про санкції"): блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (т. 2 а.с. 78-81);

- проект розпорядження КМУ «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» із додатком (т. 2 а.с 82-85); розпорядження КМУ "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" з додатками (т. 2 а.с. 86-91);

- супровідний лист Міністерства економіки України до Кабінету Міністрів України «Щодо проекту розпорядження Кабінету Міністрів України» (вх. від 09.09.2022 року № 566/0/4-22), згідно з яким, наведено, що Міністерство економіки України відповідно до Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (зі змінами), Міністерства економіки України подає на розгляд Кабінету Міністрів України проект розпорядження Кабінету Міністрів України "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (т. 2 а.с. 92). Додатки: 1. Проект розпорядження Кабінету Міністрів України на 4 арк; 2.Пояснювальна записка на 3 арк; Довідка про погодження на 2 арк. 3. Протокол узгодження позицій на 3 арк. 4. Довідка щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (асциіз ЄС) на 1 арк. 5. Листи щодо погодження проекту розпорядження на 23 арк;

- супровідний лист Міністерства економіки України до Кабінету Міністрів України (від 13.09.2022 № 24523/0/1-22) Щодо проекту розпорядження Кабінету Міністрів України», у відповідності до вимог якого, відповідно до Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (зі змінами), Міністерства економіки України подає на розгляд Кабінету Міністрів України доопрацьований проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (т. 2 а.с. 93). Додатки: 1. Проект розпорядження Кабінету Міністрів України на 6 арк в 1 прим; 2. Пояснювальна записка на 3 арк. в 1 прим; 3. Довідка про погодження на 2 арк. в 1 прим; 4.Протокол узгодження позицій на 2 арк. в 1 прим; 5. Довідка щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС) на 1 арк. в 1 прим; 5. Листи щодо погодження проекту розпорядження на 52 арк. в 1 прим. (т. 2 а.с. 94-125);

2) Супровідний лист Міністерства економіки України від 30.08.2023 року 4103-05/45989-03, адресований Міністерству юстиції України (т. 2 а.с. 126-127), в якому повідомлено наступне. Мінекономіки розглянуло лист Міністерства юстиції України від 16.08.2023 № 108506/9.1.1/26-23 щодо застосування санкцій до ОСОБА_1 та повідомляє. Відповідно до рішень Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2021 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 09 квітня 2021 р. № 151, і від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 24 червня 2021 р. № 266, до ОСОБА_1 , застосовані санкції, зокрема, блокування активів.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб" внесено зміни щодо визначення вказаного виду санкцій, а саме визначено, що блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Міністерство юстиції України листом від 11.08.2022 № 67446/8224-4- 22/38.1 надіслало Кабінету Міністрів України інформацію з пропозиціями щодо застосування та внесенням змін до видів санкцій, застосованих до фізичних та юридичних осіб, на що Прем`єр-міністром України Шмигалем Д. А. дано відповідне доручення від 16.08.2022 № 18045/67/1-22, зокрема щодо питання внесення на розгляд Ради національної береки і оборони України пропозицій про застосування санкцій до ОСОБА_1 .

З огляду на збройну агресію рф проти України та вказані зміни до Закону України "Про санкції" виникла необхідність уточнення виду персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), які застосовані до зазначених фізичних осіб до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб".

На виконання вищенаведеного доручення, Прем`єр-міністра України від 16.08.2022 № 18045/67/1-22, Мінекономіки розроблено відповідний проект розпорядження Кабінету Міністрів України про внесення змін та застосування санкцій до вищенаведених фізичних осіб, який було погоджено відповідними органами державної влади та направлено на розгляд Кабінету Міністрів України. (т. 2 а.с. 126-127);

3) Лист Національного антикорупційного бюро України, адресований Міністерству економіки України «Щодо надання інформації для застосування санкцій» (т. 2 а.с. 128-129, 130), в якому зазначено, що:

- Національне антикорупційне бюро України з метою забезпечення підготовки інформації для Міністерства юстиції України відповідно до листа Міністерства економіки України від 06.09.2022 № 4431-07/63802-05 про надання інформації щодо формування підстав для застосування санкції до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вигляді блокування активів (далі - Лист) повідомило про наступне.

З метою визначення достатності підстав для застосування санкцій, зазначених у статті 3 Закону України «Про санкції», до наведених осіб, Національне бюро надає: копію довідки у кримінальному провадженні № 0003393 від 16.11.2016 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 212, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 358 КК України; копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 10.12.2021 у кримінальному провадженні № 0002833 за ознаками злочинів, передбачених ч. З ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 27 ч. З ст. 209 та ч. 5 ст. 368 КК України. Додатково інформуємо, що детективами Національного бюро розслідується 10 кримінальних проваджень, які в різний час виділені в окреме провадження із кримінального провадження № 0000400 від 31.01.2013, стосовно 11 осіб, які не згадуються у Листі, але підозрюються в участі у злочинній організації, підконтрольній колишньому Президенту України ОСОБА_6 , створеній з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також в участі у злочинах, вчинюваних вказаною організацією під керівництвом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та інших осіб, а саме у незаконному заволодінні упродовж 2010-2014 років чужим майном - скрапленим газом, належним ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Укрнафта» на загальну суму понад 4,348 млрд грн, тобто в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, у результаті чого інтересам держави заподіяно матеріальні збитки (т. 2 а.с. 128-129, 130). Також надано довідку Національного антикорупційного бюро України по кримінальному провадженню № 0003393 від 16.11.2016 за підозрою ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 212, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 358 КК України (т. 2 а.с. 131-132);повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (т. 2 а.с. 133-154, пам`ятку (т. 2 а.с. 155-156);

3) Супровідний лист Міністерства економіки України (Мінекономіки), адресований Кабінету Міністрів України «Щодо проекту розпорядження Кабінету Міністрів України» (т. 2 а.с. 157), в якому Міністерство економіки України відповідно до Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (зі змінами), подає на розгляд Кабінету Міністрів України доопрацьований проект розпорядження Кабінету Міністрів України "Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)". Додатки: 1.Проект розпорядження Кабінету Міністрів України на 6 арк. в 1 прим.; 2. Пояснювальна записка на 3 арк. в 1 прим.; 3. Довідка про погодження на 2 арк. в 1 прим.; 4. Протокол узгодження позицій на 2 арк. в 1 прим.; 5. Довідка щодо відповідності зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (ЄС) на 1 арк. в 1 прим.; 6. Листи щодо погодження проекту розпорядження на 52 арк. в 1 прим (т. 2 а.с. 158-191). Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи містять Витяг з протоколу № 120 засідання Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 року під п. 3 якого містить посилання: «Прийняти розпорядження Кабінету міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», доручивши Мінекономіки разом з Мін`юстом доопрацювати його в одноденний строк з урахуванням зауважень Мін`юсту (т. 3 а.с. 221).

До того ж, Кабінетом Міністрів України до матеріалів справи долучено Лист Служби безпеки України від 01.09.2022 року № 16/2697-в в якому повідомлено, що проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» опрацьовано. Погоджено без зауважень (т. 2 а.с. 192), так само проект розпорядження погоджено без зауважень і Службою зовнішньої розвідки України (т. 2 а.с. 193), Національним агентством з питань запобігання корупції (т. 2 а.с. 191), Міністерством оборони України (т. 2 а.с. 189), Міністерством внутрішніх справ України (т. 2 а.с. 188).

Крім наведеного вище, до матеріалів справи Кабінетом Міністрів України надано лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 10.09.2022 року, адресований Міністерству економіки України, в якому, щодо застосування санкції зазначено, що «Департаментом за дорученням керівництва СБУ опрацьовано проект розпорядження КМУ «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів», зазначено, що на поточну дату підстав для застосування санкцій, зокрема, до позивача достатньо. Також направлено інформаційні матеріали, які додатково можуть свідчити про причетність зазначених у проекті розпорядження фізичних осіб до терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), а також діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється) в тому числі після 24.02.2022 (т. 2 а.с. 199-224), серед яких відомості із загального доступу в мережі інтернет про те, що громадянин ОСОБА_1 продає вугілля з окупованого Донбасу за кордон та відносно уведених санкцій ЄС відносно ОСОБА_8 .

Також, 28 серпня 2024 року представником Кабінету Міністрів України до матеріалів справи наданий лист Секретаріату Кабінету Міністрів України від 31.07.2024 № 18378/0/2-24 з додатками (т. 3 а.с. 217-221), до якого додані:

1) лист Кабінету Міністрів України, адресований секретарю Ради національної безпеки і оборони України Данилову О.М. , в якому повідомлено, що Кабінет Міністрів України вносить для розгляду на черговому засіданні РНБО розпорядження Кабінету міністрів України № 808-р «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятих на засіданні Уряду 10 вересня 2022 року» (та вказані додатки: копія розпорядження КМУ на 6 арк, копія пояснювальної записки на 3 арк, копія листа СБУ від 10 вересня 2022 року №5/7/1/5-11831 на 25 арк.) (т. 3 а.с. 220);

2) витяг з протоколу № 120 засідання Кабінету міністрів України від 10 вересня 2022 року, в якому, під п. 3 вказано: прийняти розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій), доручивши Мінекономіки разом з Мін`юстом доопрацювати його в одноденний строк з урахуванням зауважень Мін`юсту» (т. 3 а.с. 221).

Крім цього, долучивши ці докази до матеріалів справи, представник КМУ зазначив, що в обґрунтування підстав застосування санкцій до позивача, Міністерство економіки України - головний розробник проекту розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р, яким власне і було ініційовано застосування санкцій до позивача, посилається на лист Служби безпеки України від 10.09.2022 № 5/7/1/5-11831, в якому, СБУ, зазначаючи достатність підстав для застосування санкцій викладених в проекті зазначеного розпорядження Уряду, у тому числі і до ОСОБА_1 , направило Міністерству економіки України інформаційні матеріали, які додатково можуть свідчити про причетність зазначених у проекті розпорядження фізичних осіб (у тому числі і позивача) до терористичної діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), а також діяльності на шкоду державній безпеці України, що здійснювалась (здійснюється) в тому числі після 24.02.2022 (т. 3 а.с. 220).

Висновки Верховного Суду.

Отже, надавши оцінку наявним в матеріалах справи документам, наданим представником Кабінету Міністрів України в підтвердження підстав для застосування санкцій і внесення відповідних пропозиції до Ради національної безпеки і оборони України Судом встановлено, що введені в дію оскаржуваним Указом Президента України санкції застосовані до позивача Радою національної безпеки і оборони України за пропозиціями Кабінету Міністрів України (внесених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 № 808-р «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»), який зібрав та подав до РНБО відповідну інформацію, яка стала підставою для застосування санкцій, попередньо підготовлену Мністерством економіки України (погоджену із відповідними органами Мінфін, СБУ, НАБУ, НАЗК, МВС, МОУ, МінТОТ).

Разом з тим, як наголошено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року у справі №9901/405/19, наявність реальної чи потенційної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, про які йдеться у статті 3 Закону України «Про санкції», безумовно є оціночним поняттям, а достатність підстав вважати існування такої реальної чи потенційної загрози передбачає певну межу дискреції.

При введенні в дію рішення РНБО про санкції, Президент як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення РНБО, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для введення такої санкції.

Судовий контроль за таким рішенням є обмеженим, оскільки суд, з одного боку, не може за Президента повторно оцінити наявність та достатність підстав для ведення таких санкцій в межах його дискреції (що означало б порушення принципу розподілу влади), але, з іншого боку, суд може перевірити дотримання меж такої дискреції та процедури введення санкцій.

Ознак порушення меж дискреції Президента при вирішенні питання достатності підстав і доказів для введення таких санкцій не встановлено.

Щодо доводів позивача про те, що Указ є незаконним, необгрунтованим, непропорційним і таким, що порушує права позивача як власника на користування і розпорядження будь-яким майном на території України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Тимчасове обмеження права позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном є втручанням держави у його право на мирне володіння майном. Таке втручання держави у вказане право ґрунтується на вимогах, зокрема, Закону України «Про санкції».

Положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди, зокрема, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Суд звертає увагу на те, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції допускає реалізацію державою права вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Зазначене відповідає вищевказаному припису Конституції України.

Втручання у право мирного володіння майном позивача має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести потенційну загрозу національним інтересам України. Вказаний контроль є необхідним для ефективного реагування держави на загрози її безпеці, що підтверджує, зокрема, преамбула Закону України «Про санкції». Зазначена мета відповідає пункту 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законом і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка його зазнала. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між передбачуваною метою та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

З огляду на встановлені судом обставини та те, що втручання у право мирного володіння майном позивача не позбавляє його права власності, а лише тимчасово - на чітко визначений строк - обмежує можливість реалізації цього права в Україні, таке втручання є пропорційним легітимній меті та не становитиме надмірного тягаря для позивача.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що спірним Указом строк застосування обмежувального заходу (санкції), застосованих до позивача, скорочений з безстрокового застосування до десяти років.

Ураховуючи викладене, приймаючи Указ в оскаржуваній частині, Президент діяв на реалізацію своїх конституційних повноважень, у порядку та на підставі законодавства України, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто пропорційно.

Відповідно до приписів частини третьої статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» рішення РНБО вводяться в дію указами Президента.

Таке формулювання як «введення в дію» та, більш того, необхідність видання із цього приводу спеціального акта - указу Президента, означає, по-перше, що без таких дій Президента рішення РНБО саме собою чинності не набирає; по-друге, що Президент має дискрецію у питанні введення чи не введення такого рішення в дію, видання чи не видання відповідного указу. Необхідність розсуду з боку Президента при реалізації цього повноваження й означає здійснення ним аналітичної діяльності у вигляді оцінки доцільності, законності й обґрунтованості прийняття такого рішення.

Такий самий висновок можна зробити і з аналізу тексту норми пункту 2 статті 13 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України», яка передбачає таку діяльність Президента, як розгляд проектів актів про введення в дію рішень РНБО.

При цьому, як зазначено відповідачем і вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування вказаних санкцій були дії позивача, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; причетність (пов`язаність) та/або сприяння терористичній діяльності (в розумінні Закону України «Про боротьбу з тероризмом»), в тому числі після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, що підтверджено документально під час розгляду даної справи.

Отже, таке втручання держави щодо можливості запровадження обмежувальних санкцій з наведених вище підстав передбачено Законом України «Про санкції» (абзацом п`ятим преамбули, частиною першою статті 1, ч. 1 ст. 3, частиною третьою статті 5) та має легітимну і конкретизовану мету. Таким чином, приймаючи оскаржуваний Указ Президент України діяв на реалізацію своїх конституційних повноважень, в порядку та на підставі законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами відповідача та Кабінету Міністрів України, про правомірність застосування санкцій до позивача, внаслідок внесених змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення ефективності санкцій, пов`язаних з активами окремих осіб» від 12.05.2022 № 2257-ІХ, що слугувало підставою для прийняття розпорядження «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808-р.

При цьому, як слушно зауважено Кабінетом Міністрів України, Мінекономіки, з метою актуалізації ефективності та дієвості застосованих раніше санкцій до позивача, вважало за необхідним визначити, що до ОСОБА_1 , застосовуються санкції «блокування активів» саме в обсягу, які визначаються зазначеним вище Законом № 2257, що було однією з підстав для підготовки проекту розпорядження Кабінету Міністрів України «Про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 10.09.2022 № 808- р яким Урядом було ініційовано перед РНБО України застосування санкцій до ОСОБА_1 .

До того ж, колегія суддів також вважає за необхідне погодитись із посиланням Кабінету міністрів України, що в даному випадку, Закон України «Про санкції» не містить особливого регулювання застосування певного виду санкцій в разі зміни власне самого законодавства про санкції. Прийняття рішення про застосування до особи, до якої раніше вже були застосовані санкції, нових санкцій у зв`язку зі змінами в законодавстві, є певною дискрецією органів, які ініціюють та/чи застосовують такі санкції, що не спростовано представником позивача під час розгляду справи.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним для ознайомлення, законність застосування санкцій попереднім рішенням РНБО України від 19.03.2021, введеним в дію Указом Президента України від 09.04.2021 № 151/2021, вже була оцінена в межах судової справи № 9901/376/21, та постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2023 рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про відмову задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Служба безпеки України, залишено без змін.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 липня 2023 року у справі № 9901/376/21 (провадження № 11-40заі23), залишаючи без змін рішення Верховного Суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , предметом якої було питання скасування Указу Президента України від 9 квітня 2021 року № 151/2021 про застосування до нього санкцій, щодо доводів про непоширення на позивача вимог Закону № 1644-VII з огляду на відсутність судового рішення, де б констатувалося здійснення ОСОБА_1 терористичної діяльності, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновками суду першої інстанції, що передбачені Законом № 1644-VII санкції не є видом покарання чи відповідальності, вони виконують функції обмежувального економічного заходу щодо осіб, які, зокрема, становлять для України загрозу посягання на її національні інтереси, національну безпеку, суверенітет і територіальну цілісність. Однією з підстав для застосування такого обмежувального заходу є дії, які створюють об`єктивні підозри для відповідних органів влади щодо можливої терористичної діяльності цієї особи, і саме ці органи, як у цьому випадку СБУ, надають РНБО відповідні пропозиції.

Отже, колегія суддів, вважає, що ОСОБА_1 є особою, до якої у розумінні Закону № 1644-VII правомірно застосовані передбачені цим Законом санкції, внаслідок внесених законодавчих змін і ОСОБА_1 належить до кола суб`єктів, до яких можуть бути застосовані санкції відповідно до статті 5 Закону № 1644-VII. До того ж, наявними в матеріалах справи доказами, оцінку яким було надано судом під час розгляду справи (лист Департаменту захисту національної державності СБУ (т. 2 а.с. 199) підтверджена об`єктивна підозра щодо можливої террористичної діяльності позивача, в тому числі після 24.02.2022 року.

Представник позивача від імені останнього надав суду ті пояснення, які вважав за потрібне, однак не спростував підтверджені фактичні підстави для застосування санкцій до позивача. Тому необґрунтованим є твердження останнього про протиправний характер застосованих до нього обмежувальних заходів. Таким чином, нормативні та фактичні підстави для застосування санкцій до позивача були підтверджені у суді. Президент України, РНБО та КМУ, ураховуючи потребу невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози, використали свої повноваження з належною метою, а саме захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України.

Санкції як економічні обмежувальні заходи є лише тимчасовими обмеженнями, що стосуються здебільшого втручання у право власності особи та носять превентивний характер. Тимчасове обмеження права позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном дійсно є втручанням держави у його право на мирне володіння майном. Водночас, таке втручання держави у вказане право ґрунтується на вимогах, зокрема, Закону № 1644-VII та має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести загрозу національним інтересам України. Такий контроль за Законом № 1644-VII є необхідним для ефективного реагування держави на загрози її безпеці в умовах агресії росії проти України. Зокрема він є заходом, який наша держава вживає, перебуваючи у стані самооборони згідно зі статтею 51 Статуту ООН.

Отже, відповідач довів, що Президент України, видаючи Указ, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, реалізуючи свої конституційні повноваження, пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна відповідь Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2022 року № 2231-07/63802-05 адресована Міністерству економіки України, в якій повідомлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції розглянуло лист щодо опрацювання проекту розпорядження Кабінету Міністрів України про внесення пропозицій щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема до ОСОБА_1 , та повідомило про нагальність потреби у відповідному реагуванні з боку України та реалізації правових санкційних механізмів у відповідь на створення загрози національній безпеці, суверенітету та територіальній цілісності відповідно до вимог Закону. Так, ОСОБА_1 перебуває під санкціями: ЄС, Великої Британії, США та Швейцарії (т. 2 а.с. 197-198).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Верховний Суд дійшов висновку, що Указ Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині застосування до ОСОБА_1 персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-245, 246, 250, 257, 262, 266 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, Рада національної безпеки і оборони України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 12 жовтня 2022 року № 694/2022 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 жовтня 2022 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (в частині), відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 18 листопада 2024 року.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді І.В. Дашутін
М.М. Гімон
В.В. Хохуляк
М.М. Яковенко