Справа № 460/12305/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2024 року м. Рівне №460/12305/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.06.2024 року №17, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19 квітня 2023 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Досягнувши пенсійного віку, позивач 15.08.2023 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За наслідками розгляду заяви, позивачу призначено пенсію. У жовтні 2023 року відповідачем надіслано вимогу позивачу про повернення переплачених пенсійних коштів. Звернувшись у листопаді того ж року до пенсійного органу, позивач дізнався про відмову у призначенні пенсії за віком, оформлену рішенням від 27.10.2023. Позивачем оскаржено вказане рішення в судовому порядку. Вказане рішення, за наслідками розгляду адміністративної справи №460/27209/23 по суті, було скасоване; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.08.2023. Розглянувши повторно вказану заяву, рішенням від 21.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Позивач не погоджується за таким рішенням пенсійного органу та вказує, що його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний статус захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підтверджено документами, доданими до заяви від 15.08.2023. Просить суд позовні вимог задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 21.03.2005.

Згідно довідки виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області №282/01 від 27.03.2023 ОСОБА_1 з 18.04.1969 по 17.05.1987, з 22.05.1989 по 09.04.1990, з 01.11.1990 по 24.04.1991, з 01.11.1991 по 21.12.1999 був зареєстрований та проживав у селі Залужжя Сарненського (Дубровицького) району Рівненської області.

Довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області №2181 від 20.11.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживає та зареєстрований в селі Заслуччя Сарненського району Рівненської області з 27.01.2000 по даний час.

Села Залужжя та Заслуччя Сарненського району Рівненської відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

15.08.2023 позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи».

За наслідками розгляду заяви, позивачу призначено пенсію.

У жовтні 2023 року відповідачем надіслано вимогу позивачу про повернення переплачених пенсійних коштів.

Звернувшись у листопаді того ж року до пенсійного органу, позивач дізнався про відмову у призначенні пенсії за віком, оформлену рішенням від 27.10.2023.

Позивачем оскаржено вказане рішення в судовому порядку. Вказане рішення, за наслідками розгляду адміністративної справи №460/27209/23 по суті, було скасоване; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.08.2023.

Рішенням від 21.06.2024 №17 позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності періоду постійно проживання на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 19 днів. За результатами розгляду документів не зараховано період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.09.1986 по 04.05.1987, оскільки згідно уточнюючої довідки №397/01-27 від 16.10.2023 та акту перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.06.2024 №1700-1102-1/3488 заявник навчався на денній формі в училище №11 в м. Рівне, що територіально не відноситься до радіоактивно забрудненої території; з 01.07.1989 по 30.09.1989 оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_2 , яка 01.07.1989 та завірена печаткою РСФСР, в зазначений період заявник працював в російській федерації в совхозі «Скородненский» Белгородської області.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.

Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.

Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що позивач має посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія) серії НОМЕР_1 .

Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.

Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має лише факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_1 не підтверджує факт проживання чи праці позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років.

В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення.

Довідкою Виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області від 27.03.2023 року № 282/01 підтверджується, що позивач зареєстрований та постійно проживав у с. Залужжя Сарненського (Дубровицького) району Рівненської області з дня народження (18.04.1969) по 17.05.1987 року, з 22.05.1989 року по 09.04.1990 року, з 01.11.1990 року по 24.04.1991 року, з 01.11.1990 року по 21.12.1999 року.

Крім того, позивач надав довідку Виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області про те, що позивач зареєстрований та постійно проживав у с. Заслуччя Сарненського району Рівненської області з 27.01.2000 року по теперішній час.

Водночас, відповідачем зазначено, що позивач навчався у Рівненському середньому професійно-технічному училищі № 11 за професією «токар» на денній формі навчання з 01.09.1986 року по 04.05.1987 року.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що позивач з 01.07.1989 по 17.11.1989 працював у Російській Федерації, однак на підтвердження цього факту не надав доказів.

Вказані обставини були встановлені судом в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2024 року, а тому в силі положень ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Проаналізувавши вказані докази та обставини справи, суд встановив, що позивач станом на 01 січня 1993 року проживав у зоні гарантованого добровільного відселення більше 3 років.

Оскільки основною підставою для прийняття спірного рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України №796-ХІІ слугувала відсутність підтвердження факту проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 більше трьох років, що спростовується наведеним вище, то суд зазначає, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Позаяк дотримання позивачем інших умов для призначення вказаного виду пенсії не є спірним в даній справі, то суд дійшов висновку, що похідна вимога про призначення та виплату позивачу пенсії з 19.04.2023 (дати первинного призначення пенсії) також підлягає задоволенню.

При цьому, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що оцінка таких обставин не має вирішального значення для правильного вирішення спору по суті.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 1211,20грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21.06.2024 року №17 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19 квітня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 1211,20грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 листопада 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Т.О. Комшелюк