Справа № 160/23434/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
28.08.2024 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не внесення змін до Свідоцтва про хворобу №1776 та не направлення його на повторне затвердження до 20 Регіональної військово-лікарської комісії;
- визнати протиправними дії/бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття (ухвалення) постанови оформленої довідкою №1830 від 30.07.2024 р. наступного змісту «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»»;
- визнати протиправними дії 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо прийняття (ухвалення) постанови від 22.07.2024 р. наступного змісту «не затверджується» зазначеної на бланку Свідоцтві про хворобу №1776;
- скасувати постанову Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 оформлену довідкою №1830 від 30.07.2024 р. наступного змісту «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»;
- скасувати постанову 20 Регіональної військово-лікарської комісії від 22.07.2024 р. наступного змісту «не затверджується» викладену на бланку Свідоцтва про хворобу №1776;
- зобов`язати Військово-лікарську комісію Військової частини НОМЕР_1 внести зміни в пункт 13 Свідоцтва про хворобу №1776 вказавши посилання на статті Розкладу хвороб відповідно зафіксованим діагнозам та постанову відповідно статтям Розкладу хвороб;
- зобов`язати Військово-лікарську комісію Військової частини НОМЕР_1 направити виправлене Свідоцтво про хворобу №1776 на затвердження до 20 Регіональної військово-лікарської комісії. 9. Зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію затвердити виправлене Свідоцтво про хворобу №1776. 10;
Ухвалою суду від 02.09.2024 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, зокрема:
- постанову Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 оформлену довідкою №1830 від 30.07.2024 р. наступного змісту «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»;
- постанову 20 Регіональної військово-лікарської комісії від 22.07.2024 р. наступного змісту «не затверджується» викладену на бланку Свідоцтва про хворобу №1776;
- свідоцтво про хворобу №1776;
- всі наявні докази щодо суті цього спору.
24.09.2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив.
Зобов`язано відповідача 1,2 надати до суду разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії таких документів, а саме:
- постанову Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 оформлену довідкою №1830 від 30.07.2024 р. наступного змісту «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»;
- постанову 20 Регіональної військово-лікарської комісії від 22.07.2024 р. наступного змісту «не затверджується» викладену на бланку Свідоцтва про хворобу №1776;
- свідоцтво про хворобу №1776;
- всі наявні докази щодо суті цього спору.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.11.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є військовослужбовцем ЗСУ, проходить службу у Військовій частині НОМЕР_2 , тимчасово перебуває на обліку Військової частини НОМЕР_3 .
Вказує, що 31 липня 2024 року він отримав постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 оформлену довідкою №1830 від 30.07.2024 року (додаток №3) в якій викладено постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 наступного змісту: діагнози та зв`язок з захистом Батьківщини та з військовою службою: «Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): М54. Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопаля L5, S1 ліворуч зі стійким тривалим больовим, корінцевим та м`язово-тонічним синдромами з помірним парезом лівої стопи з тимчасовим порушенням функції опори та ходи. Хронічна вертеброгенна цервікобрахіалгія, торакалгія, помірно виражені.
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Довідки про участь в бойових діях командира в/ч НОМЕР_4 від 25.102022, командира в/ч НОМЕР_5 від 31.05.2023 №4983.
І10 Гіпертонічна хвороба Ісг. СН0 ст. К29 Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії без порушення функції. К86 Хронічний панкреатит, фаза ремісії без порушення функції. J34.1 Кіста правої гайморової пазухи. N39.8 Дискінезія сечовивідних шляхів. N41 Хронічний конгестивний простатит, стадія ремісії. М16 Деформуючий остеоартроз обох кульшових суглобів І (першого) ступеня з больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою з незначним порушенням функції. М17Деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів І (першого) ступеня з больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою обох колінних суглобів з незначним порушенням функції. М42 Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків в сегментах СЗ-С4, Тh5-Тh6, Th6-Тh7, Тh7- Тh8, Тh8-Тh9, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, екструзіями міжхребцевих дисків в сегментах С5-С6 з незначним порушенням статико-динамічної функції хребта.
Захворювання, ТАК пов`язані з проходженням військової служби.
Е04 Вузловий зоб І сг. Еутиреоз. М21.4 Двобічна повздовжня плоскосгопісль І (першого) ступеня, без явищ артрозу в таранно-човноподіоних суглобах, з больовим синдромом, без порушення функції. Н52 Короткозорість обох очей при гостроті зору 1,0/1,0.. L05 Пілонідальна хвороба. Епітеліальні куприкові ходи, часто рецидивуючий перебіг, лікована оперативно (2003,2006,2008 - висічення куприкового ходу; 02.02.2023 - вторинна хірургічна обробка рани, розкриття абсцесу куприкової ділянки; 20.032023; 26.032023 повторні хірургічні обробки ран куприкової ділянки).
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
Т91 Консолідований перелом куприкового відділу хребта з задовільним співвідношенням уламків. (Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма легкого ступеня).
Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.».
постанова: «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»».

Позивач з вищевикладеною постановою не згоден, оскільки постанова ВЛК в/ч НОМЕР_1 «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»» не має обґрунтування жодною статтею Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 «Положення про ВЛЕ в ЗСУ») (далі «Розклад хвороб»), що є порушеннями вимог п. 1.2 гл. 1 розд. ІІ «Положення про ВЛЕ в ЗСУ».

Вказує також, що як вбачається з змісту Довідки №1830 постанова «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»» не прийнята на підставі Розкладу хвороб та не обґрунтована жодною зі статей Розкладу хвороб. Чітко видно, що замість номеру статті Розкладу хвороб стоїть знак «-». Тобто постанова прийнята не на підставі Розкладу хвороб чим було порушено імперативні вимоги абз. 1 п. 1.2 гл. 1 розд. ІІ «Положення про ВЛЕ в ЗСУ».

Таким чином, Довідка №1830 є прийнятою з порушенням встановлених вимог п. 1.2 гл. 1 розд. ІІ «Положення про ВЛЕ в ЗСУ», а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Розклад хвороб у чинній редакції в графах І-ІІІ не містить таких постанов як «потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ»». Отже ВЛК в/ч НОМЕР_1 прийняла постанову, що не відповідає жодній зі статей Розкладу хвороб. Отже, ВЛК в/ч НОМЕР_1 прийняла постанову яку не повинна була приймати.

Позивач вважає, що ВЛК в/ч НОМЕР_1 вчинила дії, які не мала вчиняти.

Тобто вчинено перевищення повноважень шляхом не виконання вимог «Положення про ВЛЕ в ЗСУ» затвердженого Наказом Міністерства Оборони та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України.

А відтак Довідка №1830 є протиправною та підлягає скасуванню

Згідно абз. 2 п. 2.1 гл. 2 розд. І «Положення про ВЛЕ в ЗСУ» «Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії».

Постанова ВЛК в/ч НОМЕР_1 прийнята з порушеннями вимог абз. 1, 2, 5 п. 1.1 гл. 1 розд. ІІ «Положення про ВЛЕ в ЗСУ». Та Довідка №1830 оформлена з порушеннями вимог дод. 4 «Положення про ВЛЕ в ЗСУ».

Таким чином, ВЛК в/ч НОМЕР_1 не вказашви військову професію (спеціальність) Позивача порушила вмоги до форми та змісту (вмісту), що встановлені до постанов ВЛК.

А також не зробила висновок про придатність Позивача до виконання обов`язків за військовою професією (спеціальністю).

Також, зазначає, що в ВЛК в Довідці №1830 встановлено діагноз, але не зазначено за якою статтею Розкладу хвороб встановлено діагноз «Т91 Консолідований перелом куприкового відділу хребта з задовільним співвідношенням уламків.», а також не вірно зазначено код хвороби (травми) згідно НК-025:2001.

Так само, вказує стосовно всіх інших встановлених діагнозів не застосовано жодної статті Розкладу хвороб шо повністю суперечить абз. 1 п. 1.2 гл. 2 розд. ІІ «Положення про ВЛЕ в ЗСУ» та всіх іншим положенням «Положення про ВЛЕ в ЗСУ».

Таким чином, вважає, що Довідка №1830 є необґрунтованою тобто протиправною та підлягає скасуванню.

Окрім того, посилається на те, що відповідачем 1 було порушено процедуру проведення військово-лікарської експертизи, оскільки ВЛК в/ч НОМЕР_1 фактично не провела медичний огляд у повному обсязі.

Також, вважає, що довідка №1830 містить завідомо неправдивий діагноз щодо плоскостопості позивача.

Враховуючи наведені Вказані дії відповідача та бездіяльність є протиправним, тому просить позовні вимоги задовольнити та відновити порушене право у спосіб, що заявлений.

Окрім того, посилається на те, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінує в розмірі 56266 (п`ятдесят шість тисяч двісті шістдесят шість) гривень 40 копійок.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, виходячи з такого.

Довідково: військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 є позаштатною постійно діючою госпітальну (гарнізонною) ВЛК.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно з пункту 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Відповідач 1 вказує на те, що Пложенням № 402 не передбачено повноважень Позаштатних ВЛК (військової частини НОМЕР_1 ) вносити зміни до постанов ВЛК.

Відповідно до пункту 2.6.3 розділу І Положення № 402 рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.

20 регіональною ВЛК прийнято постанову ВЛК у формулюванні «не затверджується» із рекомендацією направлення позивача на контрольний медичний огляд ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (НВМКЦ «ГВКГ»), що і було виконано військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 20.3 підпункту в) розділу ІІ Положення №402 передбачено що при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови зокрема такого змісту:

Потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у __________ (вказати заклад охорони здоров`я (установу));

Довідка №1830 від 30.07.2024 прийнята не на підставі Розкладу хвороб та не обґрунтована жодною зі статей Розкладу хвороб, оскільки в даному випадку застосовуються пункти 2.6.3 розділу І Положення № 402, 20.3 підпункту в) розділу ІІ Положення № 402 (позивача було направлено на обстеження з подальшим переоглядом у заклад охорони здоров`я). Статі Розкладу хвороб не передбачають направлення військовослужбовців на обстеження з подальшим переоглядом у заклад охорони здоров`я. Статі Розкладу хвороб застосовують при визначенні ступеня придатності військовослужбовців до проходження військовою служби.

Посилання відповідача - 1 на графу II у постанові ВЛК оформленої довідкою №1830 від 30.07.2024 робиться у відповідності до затвердженої форми додатку 4 Положення № 402.

Довідково: графа II це категорії осіб, що проходять медичний огляд за графами Розкладу хвороб, а саме громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу на посадах рядового, сержантського та старшинського складу.

Тобто, вважають, що рішення ВЛК визначеними позивачу у довідці №1830 від 30.07.2024 року прийняте відповідно до рекомендацій 20 регіональною ВЛК на підставі та у спосіб визначеному у Положення №402.

Також, зазначають про те, що Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18).

Також, вважають, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2

Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ухвалою суду від 02.09.2024 року, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача по справі №160/23434/24.

Відповідачем 2 отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 , відповідно до військового квитка серії НОМЕР_7 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року з 25.02.2022 року на військову службу за мобілізацією.

З направленням в/ч НОМЕР_3 №4095/мс від 20.03.2024 р. у період з 20 березня 2024 р. по 30.07.2024 р. позивач перебував в неврологічному відділенні Військової частини НОМЕР_1 на стаціонарному обстеженні військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 .

30.07.2024 року позивачем було отримано постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 оформлену довідкою №1830 від 30.07.2024 року (додаток №3) в якій викладено постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 такого змісту:

діагнози та зв`язок з захистом Батьківщини та з військовою службою: «Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): М54. Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопаля L5, S1 ліворуч зі стійким тривалим больовим, корінцевим та м`язово-тонічним синдромами з помірним парезом лівої стопи з тимчасовим порушенням функції опори та ходи. Хронічна вертеброгенна цервікобрахіалгія, торакалгія, помірно виражені.

Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Довідки про участь в бойових діях командира в/ч НОМЕР_4 від 25.10.2022, командира в/ч НОМЕР_5 від 31.05.2023 №4983.

І10 Гіпертонічна хвороба Ісг. СН0 ст. К29 Хронічний гастродуоденіт, фаза ремісії без порушення функції. К86 Хронічний панкреатит, фаза ремісії без порушення функції. J34.1 Кіста правої гайморової пазухи. N39.8 Дискінезія сечовивідних шляхів. N41 Хронічний конгестивний простатит, стадія ремісії. М16 Деформуючий остеоартроз обох кульшових суглобів І (першого) ступеня з больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою з незначним порушенням функції. М17Деформуючий остеоартроз обох колінних суглобів І (першого) ступеня з больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою обох колінних суглобів з незначним порушенням функції. М42 Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків в сегментах СЗ-С4, Тh5-Тh6, Th6-Тh7, Тh7- Тh8, Тh8-Тh9, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1, екструзіями міжхребцевих дисків в сегментах С5-С6 з незначним порушенням статико-динамічної функції хребта.

Захворювання, ТАК пов`язані з проходженням військової служби.

Е04 Вузловий зоб І сг. Еутиреоз. М21.4 Двобічна повздовжня плоскосгопісль І (першого) ступеня, без явищ артрозу в таранно-човноподіоних суглобах, з больовим синдромом, без порушення функції. Н52 Короткозорість обох очей при гостроті зору 1,0/1,0.. L05 Пілонідальна хвороба. Епітеліальні куприкові ходи, часто рецидивуючий перебіг, лікована оперативно (2003,2006,2008 - висічення куприкового ходу; 02.02.2023 - вторинна хірургічна обробка рани, розкриття абсцесу куприкової ділянки; 20.032023; 26.032023 повторні хірургічні обробки ран куприкової ділянки).

Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Т91 Консолідований перелом куприкового відділу хребта з задовільним співвідношенням уламків. (Згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма легкого ступеня).

Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.».

постанова: «На підставі статті - графи ІІ Розкладу хвороб потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у НВМКЦ «ГВКГ».

Встановлено, та не заперечується учасниками справи, що позивач надавав до ВЛК в/ч НОМЕР_1 наявну у нього медичну документацію про тривале лікування протягом останніх 1,5 років, також про хронічні хвороби деякі з них тривають з 1980 року.

Вказана медична документація була долучена до медичної карти стаціонарного хворого №1969.

Позивач, у тому числі, у позові зазначає про те, що спірній постанові ВЛК №1830 від 30.07.2024 р. не враховано визначені наслідки (результати) захворювань та травм. Таким чином, ВЛК в/ч НОМЕР_1 , ухвалюючи постанову №1830 від 30.07.2024 р., не врахувала наявність/відсутність визначеного наслідку (результату) тобто, що подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби, що унеможливлює виконання позивачем обов`язків за військовою спеціальністю.

Таким чином, не погоджуючись з рішенням комісії в частині визначення наслідків за статтями встановлених хвороб, як такого, що потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом, тощо позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно частини першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).

За змістом частини третьої статті 1 Закону № 2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин першої, третьої та шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на час спірних відносин) призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402 в редакції на час спірних відносин).

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

У розумінні пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:

до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців до служби в Десантно-штурмових військах, плаваючому складі, морській піхоті; кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України;

а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Так, пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно із пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються:

організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;

контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;

розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;

аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;

проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;

організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;

підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК;

розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи;

контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі;

проведення спільно з департаментами охорони здоров`я обласних (Київської міської) державних адміністрацій і ТЦК та СП аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи;

контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.

Відповідно до підпункту 2.4.5. пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону має право:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;

перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;

перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;

приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);

перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.

Згідно із підпунктом 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до підпункту 2.5.1. пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Відповідно до підпункту 2.4.2 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону.

Відповідно до матеріалів справи, 20 Регіональна військово-лікарська комісія є штатною ВЛК ВЛК регіону, територіальною зоною відповідальності якої є Донецька, Луганська, Дніпропетровська, Запорізька області, де у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛКК), якій з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону, у тому числі ВЛК Військової частини НОМЕР_1 .

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.07.2024 року за наслідками медичного огляду ВЛК Військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 прийнято постанову у формі довідки №1830 від 30.07.2024 року, не погодження з висновками якої стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Так, дослідивши докази по справі, слід зазначити про таке.

Згідно пункту 22.10 розділу І Положення № 402 свідоцтво про хворобу (довідка ВЛК) з незатвердженою штатною ВЛК постановою повертається до госпітальної (гарнізонної) ВЛК, яка склала його, з викладенням у постанові штатної ВЛК причин незатвердження та необхідними рекомендаціями.

Відповідно до пункту 2.6.3 розділу І Положення № 402 рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.

Судом встановлено, що 20 регіональною ВЛК прийнято постанову ВЛК у формулюванні «не затверджується» із рекомендацією направлення позивача на контрольний медичний огляд ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (НВМКЦ «ГВКГ»), що і було виконано військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 20.3 підпункту в) розділу ІІ Положення № 402 передбачено що при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови зокрема такого змісту:

Потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у __________ (вказати заклад охорони здоров`я (установу));

Довідка №1830 від 30.07.2024 прийнята не на підставі Розкладу хвороб та не обґрунтована жодною зі статей Розкладу хвороб, оскільки в даному випадку застосовуються пункти 2.6.3 розділу І Положення № 402, 20.3 підпункту в) розділу ІІ Положення № 402 (позивача було направлено на обстеження з подальшим переоглядом у заклад охорони здоров`я). Статі Розкладу хвороб не передбачають направлення військовослужбовців на обстеження з подальшим переоглядом у заклад охорони здоров`я. Статі Розкладу хвороб застосовують при визначенні ступеня придатності військовослужбовців до проходження військовою служби.

Посилання відповідача - 1 на графу II у постанові ВЛК оформленої довідкою №1830 від 30.07.2024 робиться у відповідності до затвердженої форми додатку 4 Положення № 402.

Довідково: графа II це категорії осіб, що проходять медичний огляд за графами Розкладу хвороб, а саме громадяни, військовослужбовці, які приймаються призиваються та проходять військову службу на посадах рядового, сержантського та старшинського складу.

Таким чино, рішення ВЛК визначеними позивачу у довідці №1830 від 30.07.2024 прийняте відповідно до рекомендацій 20 регіональною ВЛК на підставі та у спосіб визначеному у Положення №402.

Суд звертає увагу, що за змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки щодо організації військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

При цьому, за рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Отже, порушень законодавства з боку відповідача 1,2, які стверджує позивач, судом не встановлено, а матеріали справи не містять.

Щодо доводів позивача у частині невнесення змін до Свідоцтва про хворобу №1776 та не направлення його на повторне затвердження до 20 Регіональної військово-лікарської комісії, слід зазначити про таке.

Так, згідно, Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (зі змінами) «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 1-2 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402 від 14.08.2008 року (далі-Положення № 402) військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Довідково: військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 є позаштатною постійно діючою госпітальну (гарнізонною) ВЛК.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.6.3 розділу І Положення № 402 на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається: проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення; ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів; проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження; проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичних служб військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК. Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 2.6.4. Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я (установах) і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні.

Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Положення №402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно з пункту 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Відповідно, підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Отже, положенням № 402 не передбачено повноважень Позаштатних ВЛК (військової частини НОМЕР_1 ) вносити зміни до постанов ВЛК.

Щодо доводів позивача про встановлення діагнозу.

Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18).

Як наслідок не підлягають і задоволенню похідні вимоги позивача, у тому числі стягнення моральної шкоди, тощо.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код рнокпп НОМЕР_8 ).

Відповідач 1 : Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Відповідач 2: 20 регіональна військово-лікарська комісії Збройних Сил України (49600, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 63, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20.11.2024 року.

Суддя В.В. Ільков