Справа № 120/6812/24
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2024 р. Справа № 120/6812/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду Ураїни в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, зауважує, що нею дотримано усіх підстав для призначення їй цього виду пенсії.

Від головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив, у якому останній заперечує проти задоволення позову. Зокрема, вказує на те, що позивачка станом на день досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

До суду від головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив, у якому останній вказує на безпідставність доводів позивачки. Так, зауважує, що законодавство визначено, що особа має працювати на відповідних посадах і день досягнення пенсійного віку.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини.

Позивачка перебуває на обліку в головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 30.04.2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.05.2024 року позивачка звернулася до територіального органу із заявою про виплату їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Так, за результатами розгляду заяви прийнято рішення № 30 про відмову у призначенні грошової допомоги, з огляду на те, що на дату досягнення пенсійного віку позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулася за захистом свої прав до суду.

Не погоджуючись з вказаним, позивачка звернулася за захистом своїм прав до суду.

Відповідно до п. 7-1 р. XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон - № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно із п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (Перелік № 909)), незалежно від віку.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок № 1191) до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Згідно із п.5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 року у справі № 466/5637/17.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що єдиною підставою для відмови позивачці у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п.7-1 р.ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV є те, що позивачка станом на день досягнення пенсійного віку не працювала на відповідних посадах.

Водночас, суд зауважує, що синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV дозволяє дійти висновку, що вжите дієслово "працювали" не може одночасно перебувати у синтаксичному зв`язку із словосполученням "на день досягнення пенсійного віку", оскільки вжиті у різних часових формах. Так, аби вважатися однорідними членами речення, такі дієслова мали б бути вжиті в однакових особах, числі та часі.

Тобто словосполучення "на день досягнення пенсійного віку" ані синтаксично, ані змістовно не пов`язане із дієсловом "мають страховий стаж".

Суд зауважує, що умова, з якою законодавець пов`язує день досягнення пенсійного віку стосується роботи у відповідних закладах та на відповідних посадах, визначених статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виникнення права на призначення пенсії за віком.

Окрім того, судом враховано, що Верховним Судом у постанові від 15.06.2022 року у справі № 200/854/19-а констатовано, що норма пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV в певній мірі допускає різночитання.

Розвиваючи вказане суд, зауважує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Безперечно, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію "якості закону".

Щодо цього критерію у пунктах 11 та 75 Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення, відноситься якість законів, прийнятих законодавчими органами (зокрема, досконалість написання проєктів законів або чіткість у змісті законів, а також відсутність порушень процесуальних правил).

Як зазначено у спеціальному Дослідженні Європейської Комісії "За демократію через право" (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою "Мірило правовладдя", розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 1112 березня 2016 року), поняття "право" (law) охоплює не лише конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також де доречно суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права, всі з яких є зобов`язальної природи. Будь-який припис права має бути доступним і передбачуваним (рішення ЄСПЛ у справах "Achour v. France", заява № 67335/01, п. 42; "Kononov v. Latvia", заява № 36376/04, п 185).

Відтак, суд висновує, що у контексті наведеного визначальним є не факт працевлаштування на відповідній посаді на день досягнення пенсійного віку, а факт виходу на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності.

Як свідчать матеріали справи, позивачка вийшла на пенсію з посади вчителя.

Вказане правозастосування відповідає висновкам відображеним у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 року у справі №175/4084/16-а(2-а/175/86/16).

Окрім того, суд наголошує, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії за вислугу, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Більше того, судом враховано, що позивачка звільнена за 8 місяців перед призначення пенсії не із власної ініціативи, а у зв`язку із реорганізацією установи. Тобто, із незалежних від неї підстав.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій за віком.

Відтак, рішення головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 08.05.2024 року № 30 є протиправним та підлягає скасуванню.

Інакший судовий розгляд порушуватиме принцип верховенства права, питомим складником якого є принцип справедливості.

З метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати саме головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (як територіальний орган звернення) нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України.

З огляду на встановлену протиправність рішення головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, витрати зі сплати судового збору у повному обсязі покласти на цей орган Пенсійного фонду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ), головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 30 від 08.05.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович