Справа № 160/238/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2024 рокуСправа №160/238/24
03 січня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18 січня 2024 року позивач по справі № 160/238/24 подав до суду також клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.
З цього приводу суд призначив спрощене провадження для розгляду цієї справи, разом з цим не знаходить підстав для виклику сторін з огляду на те, що ця справа не відноситься за своїм змістом, характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників тощо, до справ, що вимагають виклику сторін до судового засідання. Натомість для для повного та всебічного встановлення обставин справи суд дійшов висновку, що така справа підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін згідно з ч.6 ст.12, ч.2, ч.3 ст.257 КАС України.
06.02.2024 року представник відповідача надав до суду відзив, в якому відповідач не погоджується з заявленими позивачем вимогами та у задоволенні позовної заяви просить відмовити у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що на земельній ділянці розташовані споруди, на які серед наданих матеріалів відсутні правовстановлюючі документи, тому задовольнити клопотання не є можливим. Крім того, відповідач вказав, що суд не може підміняти органи місцевого самоврядування та вирішувати питання, віднесені до їх компетенції.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Додатковою угодою від 05.07.2019 р. до договору оренди земельної ділянки - договір оренди ділянки від 16.07.2002, яким позивачу як власнику об`єкта нерухомого майна вищевказана земельна ділянка передана в користування, - поновлений на 15 років, починаючи з 21.12.2016, тобто до 21.12.2031.
У зв`язку з наведеними обставинами позивач звернувся до Дніпровської міської ради.
Як вбачається зі змісту вказаного клопотання, до нього додано копія паспорта і РНОКПП заявника, копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, копія додаткової угоди від 05.07.2019 р. до договору оренди, витяг з ДРРПНМ від 05.07.2019 р., графічні матеріали щодо місця розташування запитуваної ділянки, відомості про запитувану земельну ділянку з ДЗК, витяг з ДЗК щодо ділянки, в т.ч. кадастровий план, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2023 р.
Міська рада в особі Департаменту по роботі з активами листом №8/13-1010 від 17.11.2023 р. повідомила ОСОБА_1 про неможливість задовольнити клопотання позивача і повідомила, що роботи згідно клопотання №36/1855 не проводяться. У вказаному листі зазначено, що за даними ортофотоплану на земельній ділянці розташовані споруди, на які серед наданих матеріалів відсутні правовстановлюючі документи. Також, міська рада вказала, що діючим земельним законодавством не врегульоване питання щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, зайняті такими об`єктами.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України №2768-ІІІ від 25.10.2001 року землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.
Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини 1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з частиною 2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 6 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Пункт 5 частини 5 статті 186 Земельного кодексу України визначає, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується: у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів.

З наведених вище норм вбачається, що Дніпровська міська рада наділена повноваженнями щодо передачі земельної ділянки у користування із земель комунальної власності. За наслідками розгляду такого питання уповноважений орган приймає відповідне рішення про надання земельної ділянки у користування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою (в розглядуваному випадку технічної документації).

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 року передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка регулює питання земельних відносин від імені відповідної територіальної громади, є прийняття сесію ради відповідного рішення.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Укращі», сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже, за наслідками аналізу вказаних норм, суд акцентує увагу на тому, що за наслідками розгляду клопотання позивача відповідач був зобов`язаний прийняти рішення на сесії ради, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (або мотивовану відмову у його наданні).

Проте, рішення ради за клопотанням позивача не прийнято.

Натомість, лист Департаменту по роботі з активами від 17.11.2023 р. № 8/13-1010 не є належною формою розгляду клопотання позивача, оскільки не є рішенням ради.

Наведені обставини, на думку суду, свідчать про протиправну бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у не прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання позивача від 19.09.2023, вх. № 36/1855 від 22.09.2023 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 :03:231:0101 надана в оренду по фактичному розміщенню проїзду, загальною площею 0,8425 га з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :03:231:0101.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача задовольнити клопотання позивача суд зазначає таке.

Згідно з п. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, можливість суду зобов`язати відповідача вчинити певні дії, або прийняти певне рішення, може бути обмежена у зв`язку з такими обставинами: 1. для прийняття такого рішення, чи вчинення дій, виконано не всі умови, визначені законом; 2. прийняття такого рішення передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження).

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки належний розгляд клопотання позивача не відбувся, відповідач не перевірив у встановленому порядку, чи виконано всі необхідні умови для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у нерозгляді клопотання позивача як це передбачено Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити частково та прийняти рішення про інший спосіб захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а саме зобов`язання Дніпровської міської ради протягом 30 днів на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання та прийняти рішення.

Інші доводи учасників справи не впливають на висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльність, яка полягає у не прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання позивача.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 968,96 грн., понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у не прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2023, вх. № 36/1855 від 22.09.2023 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 :03:231:0101 надана в оренду по фактичному розміщенню проїзду, загальною площею 0,8425 га з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :03:231:0101.

Зобов`язати Дніпровську міську раду протягом 30 днів на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання ОСОБА_1 від 19.09.2023, вх. № 36/1855 від 22.09.2023 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 :03:231:0101 для надання в оренду по фактичному розміщенню проїзду, загальною площею 0,8425 га з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :03:231:0101, та прийняти рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України..

Суддя А.В. Савченко