Справа № 946/8227/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/8227/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, юридична адреса: вул. Фізкультури,9, м. Київ,03150) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (місце знаходження: 65008, м. Одеса, пл. Деревянка, 1, каб. 203) про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу №ПШ02147 та №ПШ02148 від 25.09.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 20.10.2023 року через канцелярію суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, юридична адреса: вул. Фізкультури,9, м. Київ,03150) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (місце знаходження: 65008, м. Одеса, пл. Деревянка, 1, каб. 203) про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу №ПШ02147 та №ПШ02148 від 25.09.2023 року.

Ухвалою від 01 листопада 2023 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 23.02.2024 року.

Ухвалою від 29 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України, та зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчену копію оскаржуваних постанов та документів, на підставі яких вони прийняті.

Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржувані постанови є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Так, представник позивача зазначає, що 22 серпня 2023 р., ОСОБА_1 , рухався в напрямку м. Хмельницький, на власному автомобілі DAF FT CF 85.360 та його зупинили співробітники Державної служби України з безпеки на транспорті, заявивши про порушення правил дорожнього руху, що нібито скоєне позивачем, стосовно руху автомобілем по дорозі місцевого значення, що є забороненим для вантажних автомобілів загальною вагою більше 24 тон.

Представник позивача зазначив, що на заперечення та заяву позивача про відсутність дорожніх знаків, які б встановлювали таке обмеження на цій дорозі, йому повідомлено, що і за відсутності відповідних знаків має знати про обмеження.

Після цього один із співробітників склав акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №028204 від 22.08.2023 р. При цьому права позивачу не були роз`яснені та не надана можливість скористатись правовим захистом.

Також представник позивача зазначив, що позивач отримав поштою оскаржувані постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, але він звертає увагу, що позивач повідомлення про розгляд справи не отримував, чим суттєво порушені його права.

Також представник позивача зазначив, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021047 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 51 000 грн, на підставі ч.1 абз.17 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Проте, як зазначалось вище, на цій ділянці дороги відсутні дорожні знаки, якими б встановлювалось таке обмеження, а зважування транспортного засобу працівниками Укртрансбезпеки не проводилось. Відповідно до товарно-транспортної накладної, яку позивач пред`являв співробітникам Укртрансбезпеки, вага вантажу, що перевозився складала 23 000 кг, тому перевищення вагових норм не мало місце взагалі.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021048 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 17 000 грн, на підставі ч.І абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Статтею 48 встановлено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень є:- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; - для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Позивач стверджує, що всі ці документи були в наявності під час зупинки та їх копії додаються до даної заяви.

Таким чином, позивач вважає, що обидві постанови від 25.09.2023 (№ПШ02147, №ПШ02148) є незаконними та підлягають скасуванню у судовому порядку.

До суду 14 березня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: під час проведення документального габаритно-вагового контролю, встановлено порушення Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону № 2344-ИІ, а саме: здійснення перевезення вантажу з с. Шевченкове до м. Хмельницького згідно з ТТН №е 461169 від 21.08.2023 з перевищенням вагових норм, так, фактична загальна маса транспортного засобу склала 35, 900 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 43,5%.

Також, під час перевірки встановлено порушення Закону № 2344-ПІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ПІ, а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону (у водія відсутня особиста картка в слоті цифрового тахографу).

Щодо доводів Позивача про неотримання запрошення представник відповідача повідомив, що запрошенням від 12.09.2023 № 69509/33/24-23 Позивача (направлене на адресу, зазначену також у позовній заяві) повідомлено про розгляд справи 25.09.2023 (трековий номер листа 343577). Згідно з відомостей онлайн тренінгу Укрпошти, запрошення на розгляд справи перебувало в точці видачі доставки 15.09.2023 (тобто за 10 днів до призначеного розгляду справі). Однак, позивач не скористався можливістю отримати надісланий лист.

Таким чином, Відповідачем виконано обов`язок з повідомлення Позивача про розгляд справи у повному обсязі.

Щодо перевищення вагових обмежень, посилаючись на положення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 та Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, представник відповідача зазначає, що виходячи з аналізу норм пункту 22,5 Правил дорожнього руху, можна дійти висновку, шо участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм).

Представник відповідача звертає увагу, що у спірному випадку під час проведення перевірки зафіксовано перевищення вагових параметрів транспортного засобу на 49.5%.

Представник відповідача зазначає, що в контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Також представник відповідача звертає увагу, що відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль, та виходячи із буквального змісту п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль може проводитися лише шляхом документального контролю без визначення параметрів на стаціонарному чи пересувному пункті.

У цьому випадку документальний габаритно-ваговий контроль здійснено відповідно до даних ТТН № 461169 від 21.08.2023, без використання зважувального обладнання.

Щодо твердження позивача стосовно відсутності дорожніх знаків, які б забороняли рух вантажному транспортному засобу або вказували на початок автомобільної дороги місцевого значення представник відповідача повідомляє, що організація заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідних автомобільних дорогах, зокрема, в частині встановлення відповідних дорожніх знаків, покладається на інші державні органи та органи місцевого самоврядування та виходить за межі повноважень Укртрансбезпеки, визначених Положенням № 103.

Представник відповідача зазначив, що перелік доріг місцевого значення затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки, та розпорядженням Голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 № 27/2022-р, у редакції зі змінами від 07.02.2022 № 98/2022-р. затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів.

До вказаного переліку (пункт за порядком 2001 включено автомобільну дорогу 0-231719 (Хмельницький - Голосків).

Відсутність на ділянці дороги, якою рухався водій 22.08.2023 згідно з ТТН № 461169 від 21.08.2023, дорожніх знаків щодо позначення такої дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо заборони руху, не спростовує вищевикладені висновки, оскільки законодавством не передбачено встановлення дорожнього знаку щодо позначення дороги як дороги місцевого значення та перелік таких доріг затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки.

Крім того, дорогою місцевого значення 0-231719 (Хмельницький - Голосків) в цілому не заборонений проїзд вантажного транспорту з перевищенням вагових обмежень, однак для такого проїзду вимагається дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів.

Щодо відсутності особистої картки водія та роздруківки даних цифрового тахографу, представник відповідача зазначив, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки. Водій, він же і позивач, не заперечив відсутності вказаних документів відповідно до відомостей акту № АР 028204.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу позивач надав відповідь на відзив (вхід. № ЕП/3262/24 від 20.03.2024), відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не отримував повідомлення про надходження рекомендованого листа, тому не знав і не міг знати про надходження листа із повідомленням про розгляд справи. До того ж Відповідач не надає копії повідомлення про вручення.

Щодо доводів відповідача, що відсутність знаків не є підставою скасування адміністративно-господарського штрафу, позивач зазначає, що законодавство встановлює обов`язок органів місцевого самоврядування слідкувати за наявністю дорожніх знаків, а тому такі доводи є необґрунтованими.

Також позивач зазначає, що згідно з чинною постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2023 р. «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» №1318, автомобільна дорога М-30 (Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине та східний під`їзд до м. Хмельницький) є міжнародною автомобільною дорогою державного значення. Хоча й на момент перевірки транспортного засобу Позивача працівниками Укртрансбезпеки діяла постанова Кабінету Міністрів України від 17.12.2021 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» №1242 (втрата чинності 01.01.2024), проте й згідно цієї постанови автомобільна дорога М-30 (Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине та східний під`їзд до м. Хмельницький) є міжнародною автомобільної дорогою державного значення.

Отже, виходячи з наведеного, на даній автомобільній дорозі діє обмеження максимальної фактичної маси для вантажних автомобілів відповідно до п. 22.5 ПДР як для дороги державного значення, тобто не 24 тони, а 40 тон. А тому і постанова №ПШ021047 є незаконною.

Щодо відсутності особистої картки водія та роздруківки даних цифрового тахографу, позивач зазначив, що законодавство не передбачає такого обов`язку для внутрішніх вантажних перевезень, але встановлює його для осіб, що здійснюють міжнародні перевезення вантажів та пасажирів (ч.8 ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт»).

З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України (а.с. 6-8).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF FT CF 85.360 спеціалізований вантажний сідловий тягач НОМЕР_2 та WIELTON NS34ST напівпричіп загальний, НОМЕР_3 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15).

Суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 18 серпня 2023 року № 004395, 22 серпня 2023 року на а/д 0-231719 Хмельницька область, державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області було зупинено для перевірки транспортний засіб DAF FT CF 85.360, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та водій також ОСОБА_1 .

За результатами рейдової перевірки вказаного транспортного засобу старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, було складено акт № 028204 від 22.08.2023 року проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення: водій здійснював вантажне перевезення з с. Шевченкове до м. Хмельницького згідно з ТТН № 461169 від 21.08.2023. На час перевірки виявлено загальна вага ТЗ становить 35, 900 тон при дозволених 24 тон, при перевезенні вантажу на автодорогах місцевого значення, також відсутня особиста картка в слоті, відсутня роздруківка з тахографа за 22.08.2023 року.

В акті перевірки зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від підпису.

До акту перевірки долучені фотокопії протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 -000351К від 24.10.2022 року, фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, фотокопія безпосередньо транспортного засобу, фотокопія товарно-транспортної накладної № 461169 від 21.08.2023 року, відповідно до якої автомобіль НОМЕР_2 , автомобільний перевізник ОСОБА_1 , замовник Грінейч Хмелі, пункт навантаження с. с. Шевченкове, пункт розвантаження м. Хмельницький, кількість місць насипом, масою бутто 35900, найменування вантажу «арбус», кількість місць:14 070, 35 900,21 830.

Також інспекторами був складений акт № 0051963 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.08.2023 року, відповідно до якого повна маса: нормативно допустима 24000 тон, фактична 35900 тон.

Від підпису акту позивач відмовився.

Суд встановив, що листом від 12.09.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області було надіслано на адресу позивача запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке відбудеться 25.09.2023 року з 10 год. 00 хв. дл 12 год. 00 хв та з 13 год. 00 хв. до 16 год. 00.

Запрошення було надіслано рекомендованим листом та повернулось до Відділу з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання», 19.10.2023 року. Відповідно до трекінг повідомлень Укрпошта поштове відправлення перебувало у точці вручення 15.09.2023 року та було повернуто 17.10.2023 року.

Суд встановив, що за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021047 від 25 вересня 2023 року, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн за допущене порушення, яким передбачена за ч.1 абз 17 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021048 від 25 вересня 2023 року, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн, за допущене порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу направлені позивачу листом від 27.09.2023 року.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком №1567.

Згідно з п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п.п. 20, 21, 22 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.3. Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення

пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п. 3.1. цієї Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: - забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; - своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; - використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; - у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); - у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 3.5. Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з п.3.6. цієї Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно

з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб,

а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Таким чином, сукупний аналіз наведених норм права доводить, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами рейдової перевірки вказаного транспортного засобу старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, було складено акт № 028204 від 22.08.2023 року проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення, у тому числі: відсутня роздруківка з тахографа за 22.08.2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб ВН 6192ВК обладнаний тахографом, що підтверджено протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, ідентифікаційний номер UA214-000351К від 24.10.2022 року.

Таким чином, водій повинен був мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Разом з цим на момент зупинки інспекторами Державної служби безпеки на транспорті транспортного засобу, водій ОСОБА_1 не мав роздруківку з тахографа за 22.08.2023 року, що є порушенням ст. 48 Закону №2344-III.

Згідно з абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд відхиляє доводи позивача, що дотримання режиму праці та відпочинку поширюється на міжнародні перевезення, з огляду на таке.

Так, сукупний аналіз норм Положення № 340 та Інструкції № 385 доводять обов`язок ведення тахокарт з метою контролю та дотримання режиму праці та відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Пунктом 6.3 Положення № 340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Також, у пунктах 1.2, 1.3 Положення № 340 зазначено, що це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пункт 1.4 Положення №340 містить виключний перелік випадків, у яких це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Таким чином, відповідно до п. 1.4. Положення № 340 не виникає обов`язку ведення тахокарти у разі перевезення вантажу для власних потреб тільки фізичними особами та за умови не використання ними праці найманих водіїв.

У цьому випадку відповідно до ТТН № 41169 від 21.08.2023 року перевезення вантажу здійснювалось на замовлення третьої особи та вантажовідправник також була третя особа.

Тому, Положення № 340 в частині виконання обов`язку ведення тахокарти поширюється на спірні правовідносини.

З наведених встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021048 від 25 вересня 2023 року, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн, за допущене порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є безпідставними та не належать задоволенню.

Щодо позовних вимог визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021047 від 25 вересня 2023 року, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 51000 грн за допущене порушення, яким передбачена за ч.1 абз 17 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно із п. п. 22.3, 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: зовнішніх габаритів: за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною вантажного автомобіля 12 м автопоїзда 22 м, автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м , маршрутного транспортного засобу 18,75 м, виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу 2 м; фактичної маси: вантажні автомобілі максимальне значення для автомобільних доріг державного значення 18, для місцевого значення -14,

двовісний автомобіль1814
трьохвісний автомобіль25 (26)*21
чотирьохвісний автомобіль3224
чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами3824
Комбіновані транспортні засоби:
двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 3624
двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 4024
трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом4024
двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра4224
трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра4424
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Відповідно до п. 2, 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 «Правил дорожнього руху», габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15, 16 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі, - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що було здійснено документальний габаритно-ваговий контроль відповідно до даних ТТН № 461169 від 21.08.2023 року, без використання зважувального обладнання.

Відповідно до пп. 5-1 п. 1 Порядку № 879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу DAF FT CF 85.360 спеціалізований вантажний сідловий тягач НОМЕР_2 , його повна маса 18600, та відповідно до ТТН № 461169 від 21.08.2023 року кількість місць насипом масою бутто 35 900.

Тому в ході перевірки зафіксовано перевищення вагових параметрів транспортного засобу на 49,5 %.

Посилання позивача на те, що інспекторами не був здійснений габаритно-ваговий контроль за допомогою вимірювального і зважувального обладнання відхиляються судом, оскільки відповідно до п. 16 Порядку № 879 передбачено як документальний так й точний габаритно-ваговий контроль.

Також безпідставні доводи позивача щодо дотримання фактичної маси, оскільки дорога є державного значення, з таких підстав.

Так, в акті перевірки було зазначено, що зупинка та перевірка транспортного засобу здійснена на а/д 0-231719 Хмельницька область.

Суд зазначає, що рейдова перевірки проводилась у присутності позивача, також у присутності позивача був складений акт перевірки, в якому позивач мав право викласти свої заперечення та пояснення, але таким правом позивач не скористався.

Відповідно до розпорядження Голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 № 27/2022-р, у редакції зі змінами від 07.02.2022 № 98/2022-р., яким затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, за порядковим номером 2001 включено автомобільну дорогу 0-231719 (Хмельницький Голосків).

Таким чином, суд доходить висновку, що на підставі наявних у справі доказів, відповідач довів правомірність віднесення автодороги, на якій здійснювалась рейдова перевірка до автодоріг місцевого значення.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021047 від 25 вересня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021047 від 25 вересня 2023 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також відхиляються судом доводи позивача щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Так, згідно з п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі, державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Положеннями п.26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (п. 27 Порядку № 1567).

З аналізу цих правових норм слідує, що на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачем не наведено обставин та не надано до суду доказів на підтвердження неможливості своєчасно отримати завчасно направлені відповідачем на адресу позивача поштові повідомлення із вкладеними запрошеннями, суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивач не скористався наданим йому правом на участь у засіданні при розгляді справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені судом обставини та факти, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу №ПШ02147 та №ПШ02148 від 25.09.2023 року, є безпідставними та не належать задоволенню.

Щодо судового збору та витрат на правничу допомогу, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомоги стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, юридична адреса: вул. Фізкультури,9, м. Київ,03150) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (місце знаходження: 65008, м. Одеса, пл. Деревянка, 1, каб. 203) про визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу №ПШ02147 та №ПШ02148 від 25.09.2023 року,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуваннямп.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко

.