Справа № 420/11556/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до о Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу період проходження військової служби з 28.04.1982 по 17.05.1984 та період навчання у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1984 по 30.06.1989 для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період проходження військової служби з 28.04.1982 по 17.05.1984 роки та період навчання у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1984 по 30.06.1989 роки нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 969 грн.

Ухвалою від 19.04.2024 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику представників сторін судове засідання (в письмовому провадженні).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), має загальний медичний стаж більше 33 років. При призначені пенсії позивачу не виплачено грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб, які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, на яких робота дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та мають стаж на таких посадах для чоловіків 35 років. Позивач зазначає в позові, що звернувся 13.02.2024 до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про виплату грошової допомоги, але в нарахуванні та виплаті було відмовлено з посиланням на недостатність страхового стажу. При цьому позивач вважає, що йому неправомірно не зарахували період служби в Радянській армії та період навчання у вищому учбовому закладі до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

03.05.2024 до суду надійшов відзив відповідача, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Позивачем заяву подано без дотримання вимог Порядку № 22-1, її розгляд здійснено відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та листом від 28.02.2024 № 6617-4903/М-02/8-1500/24 надано відповідь, яка мала інформаційно - роз`яснювальний характер. Рішення про відмову не виносилось, оскільки позивач із заявою не звертався. Позивач не відповідає вимогам пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві і положення" Закону №1058 та затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві і положення" Закону №1058 (далі - Порядок № 1191). До стажу для визначення права позивача на виплату грошової допомоги не зараховані періоди проходження військової служби з 28.04.1982 по 17.05.1984 роки та період навчання у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1984 по 30.06.1989, оскільки навчання та військова служба не враховується до стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до Переліку № 909. Періоди військової служби та навчання у вищому навчальному закладі зараховані до страхового стажу відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому підстави для призначення та виплати вищезазначеної грошової допомоги відсутні.

Повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції Пенсійного фонду, суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. до складу державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій і допомоги. Також відповідач заперечує проти стягнення витрат по сплаті судового збору. Стягнення з Головного управління судових витрат призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та до порушення норм чинного законодавства.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває з 14.06.2023 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.02.2024 засобами електронного зв`язку позивачем направлено до Головного управління заяву щодо зарахування стажу та виплати грошової допомоги, в якій просив зарахувати до спеціального стажу, який дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058, період проходження військової служби з 28.04.1982 по 17.05.1984 та період навчання у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1984 по 30.06.1989 та нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

На електронне звернення позивач отримав відповідь від 28.02.2024 № 6617-4903/М-02/8-1500/24 , в якій відповідач вказав, що до стажу для визначення права позивача на виплату грошової допомоги не зараховані періоди проходження військової служби з 28.04.1982 по 17.05.1984 роки та період навчання у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1984 по 30.06.1989, оскільки навчання та військова служба не враховується до стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до Переліку № 909. Періоди військової служби та навчання у вищому навчальному закладі зараховані до страхового стажу відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Таким чином, оскільки зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів навчання у вищих навчальних закладах та проходження військової служби не передбачені Законом № 1058, Порядком №1191 та Переліком № 909, підстави для призначення та виплати вищезазначеної грошової допомоги відсутні.

Рішення про відмову у нарахуванні та виплаті допомоги відповідачем не приймалось, відповідач це пояснює тим, що позивач із заявою в порядку, передбаченому постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, не звертався.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Вказане право деталізоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

За приписами частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Спірним у цій справі є наявність у позивача права на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Пунктом 7 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я. Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців (ст. 55 Закону 1788).

Постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191). Згідно пункту 1 Порядку №1191 він визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п. 7 Порядку №1191)

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

Відповідно до Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема лікарі та середній медичний персонал в лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічнізаклади, діагностичні центри.

Відповідно до примітки 3 вищезазначеного Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг пенсійного віку, перебуває з 14.06.2023 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До цього іншу пенсію не отримував.

Заява позивача від 13.02.2024 не була розглянута відповідачем саме як заява щодо зарахування стажу та виплати грошової допомоги в передбаченому Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 , та не було прийнято рішення про відмову у призначенні вказаної допомоги, а була розглянута як звернення громадянина відповідно до Закону України "Про звернення", про що він зазначає у відзиві на позовну заяву. Такі дії відповідач пояснює недотриманням позивачем вимог п.1.1 Порядку № 22-1, яким передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу ПФУ через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування громадян або через вебпортал електронних послуг ПФУ з використанням кваліфікованого електронного підпису. Позивач звернувся засобами електронного зв`язку, а не через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до п. 4.1 Порядку 22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3 Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідач стверджує. що оскільки заяву подано без дотримання вимог Порядку № 22-1, її розгляд здійснено відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та листом від 28.02.2024 № 6617-4903/М-02/8-1500/24 надано відповідь, яка мала інформаційно - роз`яснювальний характер.

Такі дії відповідача суд вважає протиправними, оскільки заява позивача була прийнята ГУ ПФУ в Одеській області, позивача не було повідомлено щодо необхідності подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія, тому за результатом розгляду заяви відповідач мав прийняти рішення встановленої форми за підписом керівника. Суд приймає до уваги, що у листі-відповіді відповідач жодним чином не роз`яснив позивачу про порушення порядку подання заяви, а розглянув її по суті, вказавши на відсутність у позивача права на отримання допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві і положення» Закону №1058 .

При цьому, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні та виплаті допомоги відповідач визначив недостатню кількість спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності.

При дослідженні питання, чи має позивач необхідний страховий стаж, суд встановив наступне.

Позивачу зараховано до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років , стаж роботи у стоматологічних поліклініках з 01.08.1989 по 30.06.2023, а саме:

01.08.1989 по 01.08.1990 (один рік), 02.08.1990 по 31.12.2003 (13 років 5 місяців), 01.01.2004 по 31.12.2007 (4роки), 01.01.2008 по 30.09.1009 (1 рік 9 місяців), 01.10.2009 по 30.09.2022 (13років), 01.12.2022 по 30.06.2023 (8 років), що становить понад 33 років.

Щодо зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію по вислузі років, періоду служби в лавах Радянської Армії з 28.04.1982 по 17.05.1984 (2 роки 20 днів) та періоду навчання в Одеському медичному інституті 01.09.1984 по 30.06.1989 (4 роки 10 місяців), суд вважає, що відмова відповідача в зарахуванні періоду навчання та періоду проходження строкової військової служби є протиправною та такою, що суперечать чинному законодавству України з таких підстав.

Відповідач не заперечує, що відповідно до п. "в" частини третьої ст. 56 Закону України № 1788, до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Що стосується зарахування військової служби до пільгового стажу, то відповідно до ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно п. 4 Положення "Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959, учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше, 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби позивача в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак, оскільки позивач в період з 28.04.1982 по 17.05.1984 роки проходив службу в рядах радянської армії, то наведений період підлягає зарахуванню до його спеціального страхового стажу.

У відповідності до вимог чинного законодавства (п. "д" статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення"), до страхового стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (надалі - Порядок № 590). Підпунктом "і" пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т. д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. Також вказаною постановою передбачено, що при призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Відповідач не заперечує, що період навчання має бути включений до страхового стажу, а посилається на відсутність підстав для включення періоду навчання до пільгового стажу.

Позивач в період з 01.09.1984 по 30.06.1989 роки навчався у Одеському медичному інституті ім. М.І. Пирогова, період навчання підтверджується дипломом ТВ № 819488, то в силу приписів п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, наведений період навчання підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Так, на момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про народну освіту" від 28.06.1974 №2778-VIII, норми якого не передбачали включення періоду навчання у вищому заклді освіти до стажу, який дава право на пенсію за вислугу років. Не передбачено таких норм і Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" від 23.05.1991 №1060-XII, Законом України "Про вищу освіту", а також Порядком виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я, затвердж. постановою КМУ від 29.12.2009 № 1418, Порядком № 1191.

Таким чином, період навчання позивача в інституті до стажу, який дає право на пенсію по вислузі років, не включається.

Суд також вважає неприйнятними посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач станом на час призначення пенсії не працював в закладі або установі державної та комунальної форми власності , оскільки цей аргумент не був викладений в листі-відповіді на заяву позивача, а з`явився тільки у тексті відзиву на позовну заяву.

На день призначення пенсії за віком працював лікарем-стоматологом-хірургом госпрозрахункової стоматологічної поліклініки комунального некомерційного підприємства "Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня". Чи є цей заклад лікарняним закладом комунальної форми власності, суду невідомо, оскільки сторонами не надано відповідних доказів, а відповідачем при розгляді заяви не пропонувалось позивача надати додаткові документи.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дійшов висновку що заява позивача від13.02.2024 не була розглянута у відповідності до чинного законодавства, з обгрунтуванням та викладенням мотивів відмови, відповідь надана не у формі рішення, не роз`яснено порядку оскарження такої відмови.

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розгляду заяв про нарахування та виплати грошової допомоги та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача. З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розгляді заяви позивача від 13.02.2024 про зарахування до спеціального стажу періоду проходження військової служби та періоду навчання для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2024 та прийняти рішення за результатом розгляду заяви з урахуванням правової позиції, викладеної у даному рішенні суду.

Отже, позов задовольняється частково.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 969 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 484 грн. 50 коп.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 у розгляді заяви від 13.02.2024 про зарахування до спеціального стажу періоду проходження військової служби та періоду навчання для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2024 про зарахування до спеціального стажу періоду проходження військової служби, періоду навчання та про нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій , та прийняти рішення за результатом розгляду заяви з урахуванням правової позиції, викладеної у даному рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 50 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА