Справа № 200/6248/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року Справа№200/6248/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області в якій просила:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії № 33 від 10.06.2024 року;

зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення з заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу, проте позивач вважає, що його пільговий стаж в достатній мірі підтверджується даними трудової книжки. Також відповідачем під час визначення вікового критерію не взято до уваги рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Таким чином позивач вважає, що набула право на отримання пенсії, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.06.2024 звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 , позивач (в частині спірних періодів) працювала: з 13.10.1994 по 14.11.1994 - учень машиніста конвеєра; з 14.11.1994 по 20.03.2008 - машиніст конвеєра; з 21.03.2008 по 25.01.2021- оператор пульта керування.

Відповідно довідки ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_2 працювала на шахті «Піонер»:

з 13.10.1994 по 14.11.1994, учень машиніста конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року, стаж 00 років, 01 місяців, 00 днів;

з 14.11.1994 по 20.03.2008, машиніст конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, стаж 13 років, 04 місяців, 06 днів;

з 21.03.2008 по 25.01.2021, оператор пульта керування з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. ІІ, підрозд. 1 постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року, стаж 12 років, 10 місяців, 04 днів.

Рішенням відповідача № 33 від 10.06.2024 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, зазначено, що пільговий стаж за Списком № 2 відсутній, оскільки довідка від 14.03.2024 року № 1/344 видана « ОСОБА_3 » суперечить даним паспорту заявниці « ОСОБА_1 ». Загальний страховий стаж складає 30 років 03 місяців 23 дні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058 (далі - Закон №1058), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788 (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Щодо норми закону, за якою у позивача наявне право на отримання пенсії.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148, що доповнив Закон № 1058 розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту: На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з п. б ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. б ст. 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах занотовані статтею 114 Закону № 1058-IV. Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Приписами пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788 обумовлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

За змістом пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

- працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 відзначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах б-з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті а- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах б-з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти б-г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами б-г статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Тобто, стаття 13, частина друга статті 14, пункти б-г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Тому у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.

Щодо кількості пільгового стажу за Списком 2, набутого у період до 01.04.2015 року.

Як вже було зазначено вище, згідно трудової книжки НОМЕР_2 , позивач (в частині спірних періодів) працювала: з 13.10.1994 по 14.11.1994 - учень машиніста конвеєра, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт а; з 14.11.1994 по 20.03.2008 - машиніст конвеєра, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт а; з 21.03.2008 по 25.01.2021 - оператор пульта керування, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 2 пункт а.

Також відповідно довідки ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_2 працювала на шахті «Піонер» з 13.10.1994 по 14.11.1994, учень машиніста конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року, стаж 00 років, 01 місяців, 00 днів; з 14.11.1994 по 20.03.2008, машиніст конвеєра з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. 1, підрозд. 1 пункт «а» постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, стаж 13 років, 04 місяців, 06 днів; з 21.03.2008 по 25.01.2021, оператор пульта керування з повним робочім днем, що передбаченого Списком 2, розд. ІІ, підрозд. 1 постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року, стаж 12 років, 10 місяців, 04 днів.

Згідно змісту спірного рішення, довідка № 1/344 не була врахована відповідачем через помилку у прізвищі, проте, погоджуючись з позицією позивача, суд що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (вказаний висновок містить в рішення Верховного Суду від 30 вересня 2019 року, справа № 638/18467/15-а).

На підставі визначеного суд вважає, що трудова книжка НОМЕР_2 та довідка ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.03.2024 року № 1/344 про підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній в достатній мірі підтверджують наявність у позивача достатньої кількості пільгового стажу за Списком 2, набутого у період до 01.04.2015 року.

На підставі викладеного суд вважає за належне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 33 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії року ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області призначити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення із заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 33 від 10.06.2024 про відмову у призначенні пенсії року ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області призначити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення із заявою (02.06.2024) та зарахувати до пільгового стажу (Список № 2) ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 13.10.1994 по 14.11.1994, з 14.11.1994 по 20.03.2008, 21.03.2008 по 25.01.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.В. Стойка