Справа № 560/15742/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 560/15742/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Представником позивача 18 листопада 2024 року подано до суду заяву про забезпечення позову у справі № 560/15742/24, в якій просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти певні дії щодо проходження військово - лікарської комісії, мобілізації та переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №: 560/15742/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії про внесення актуальних персональних даних ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з військового обліку, який 01.02.2006 року виключений з військового обліку за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р. призовною комісією Київського району Сімферополя АРКрим.

- заборонити всім Територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки України вчиняти певні дії щодо проходження військово - лікарської комісії, мобілізації та переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №: 560/15742/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії про внесення актуальних персональних даних ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з військового обліку, який 01.02.2006 року виключений з військового обліку за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р. призовною комісією Київського району Сімферополя АРКрим.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 01.02.2006 року він виключений з військового обліку призовною комісією Київського району Сімферополя АР Крим за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р. Довідка ВЛК, яка стала підставою для виключення ОСОБА_1 із військового обліку, йому на руки не видавалась та зберігається в матеріалах його особистої справи в Київському районному військовому комісаріаті АРК. Наразі, у зв`язку із окупацією АР Крим, ОСОБА_1 не має можливості отримати зазначену довідку. 21.08.2024 року Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" згідно Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , який 01.02.2006 року виключений з військового обліку за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р. призовною комісією Київського району Сімферополя АР Крим. Позивач отримав відповідь на свою заяву від відповідача за N2 6/6513 від 19 вересня 2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому позивачу запропоновано особисто звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як внутрішньо переміщеній особі, для впорядкування військово - облікових даних та військово-облікового документу. Вказує, що позивачу запропоновано знов стати на військовий облік, з якого його вже було виключено на законних підставах 01.02.2006 року призовною комісією Київського району Сімферополя АР Крим за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р., та запропоновано знову пройти ВЛК. Відтак позивач вважає, якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" згідно Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" про виключення з військового обліку ОСОБА_1 який 01.02.2006 року виключений з військового обліку за ст. 86 а Наказ МО України 207 - 99 р. призовною комісією Київського району Сімферополя АРКрим.

У період з 11.11.24 по 20.11.24 (Наказ №401-в від 22.10.24) суддя по справі № 560/15742/24 ОСОБА_2 перебуватиме в відпустці, що унеможливлює розгляд заяви саме цим складом суду у строки, передбачені КАС України.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 18 листопада 2024 року №209 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 560/15742/24 у частині заміни судді учасника колегії.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Салюка П.І.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, що відповідачем чи іншими компетентними органами можуть вчинятися дії щодо переміщення чи призову чи мобілізаційних заходів до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", також проходження ВЛК.

Водночас, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Факт протиправності дій/бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно заявника, а також факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом фактів шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

Таким чином, наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справ, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №560/15742/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя П.І. Салюк