Справа № 380/22378/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань вжиття забезпечення позову

18 листопада 2024 року справа № 380/22378/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в м. Львові у письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до Державної служби України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (далі ЛМКП «Львівводоканал», позивач, заявник) звертається до Державної служби України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати повністю постанову Державної служби України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області «Про застосування адміністративно-господарського штрафу» №ПШ 056459 від 24.07.2024.

Ухвалою від 05.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами псрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 04.11.2024 уддя відмовила у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до Державної служби України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

15.11.2024 до суду через чистему "Електронний суд" надійшла повторна заява представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Державної службу України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) ПШ 056459 від 24.07.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу за якою стягнення здійснюється Личаківським відділом державної вионавчої служби м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у безспірному порядку (ВП №76420983).

Заява обгрунотована тим, що Державна служба України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області пред`явила оскаржувану постанову до виконання до Личаківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

29.10.2024 заступником начальника Личаківського відділу державної виконавчоїслужби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 76420983. При реєстрації виконавчого провадження державним виконавцем було допущено помилку в номері та даті виконавчого документа.

29.10.2024 заступником начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до цієї постанови було внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість № ВД: ПШ 056580 зазначено № ВД: ПШ 056459, замість Дата видачі: 31.07.2024 зазначено Дата видачі: 24.07.2024 замість Дата набрання рішенням чинності: 31.07.2024 зазначено Дата набрання рішенням чинності: 24.07.2024.

Заявник вважає, що примусове виконання оскаржуваної постанови до прийняття рішення у цій справі може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно позивача тощо, накладення заборони розпоряджатися та/або користувався майном, яке належить позивачу на праві власності. Накладення арешту на грошові кошти на рахунках позивача негативно вплине на перебіг та здійснення господарської діяльності останнього, а також на можливість укладення цивільно-правових угод та здійснення господарських операцій. Примусове стягнення утруднить: виплату заробітної плати працівникам позивача , що в свою чергу потягне за собою також несплату із доходів працівників сум податків та обов`язкових платежів до бюджету; виконання зобов`язань щодо сплати податків та інших обов`язкових платежів; розрахунки із контрагентами тощо.

Також продовжує, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ПШ 056459 від 24.07.2024 Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», включаючи стягнення не лише суми штрафу, а й витрат виконавчого провадження, а також накладення арешту на кошти та майно позивача.

Звертає увагу, що ЛМКП «Львівводоканал» є об`єктом критичної інфраструктури і у вкрай важких умовах воєнного стану продовжує надавати послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення споживачам, забезпечуючи життєдіяльність міста Львова та інших населених пунктів Львівської територіальної громади.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси, які він вважає порушеними, в цьому провадженні не буде реалізовано у разі стягнення відповідних коштів, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить право позивача на судовий захист.

Невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може зумовити виникнення інших спорів. Для відновлення прав позивача (Заявника) необхідно буде докласти значних зусиль шляхом ініціювання нових судових процесів, що потягне за собою матеріальні витрати. У разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог про її скасування позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути власне майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення в разі примусового виконання цієї постанови.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суддя виходила з такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Частинами першою, другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Підсумовуючи викладене вище суд висновує, що якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №140/2474/20, від 15.06.2022 у справі №440/12985/21, від 01.06.2023 у справі №640/10260/22.

Предметом оскарження у межах цієї справи є постанова відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 056459 від 24.07.2024.

Як видно із заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що оскаржувана постанова пред`явлена до примусового виконання, що вказує на необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

З цього приводу суд зазначає про те, що обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, всупереч наведеному, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності подання відповідних доказів та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, викладена у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 640/19275/18.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку здійснення стягнення штрафу до вирішення справи по суті подальший розгляд справи втратить зміст, оскільки після можливого скасування постанови №ПШ 056459 від 24.07.2024 за результатами судового розгляду, позивач вправі реалізувати право на повернення помилково стягнутих коштів.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні передбачені частиною другою статті 150 КАС України, обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а тому немає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до Державної служби України з питань безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Мричко Н.І.