Справа № 759/19363/24
Суддя: Кравченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19363/24

пр. № 2-а/759/225/24

18 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиції учасників справи

Аргументи позивача

19 вересня 2024 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Чикаленко Анастасії Олегівни , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Позов обґрунтований тим, що:

- 17 вересня 2024 року інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону Чикаленко Анастасія Олегівна прийняла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП;

- постанова мотивована тим, що 17 вересня 2024 ОСОБА_1 керував автомобілем у смузі для руху маршрутних транспортних засобів;

- зазначену постанову позивач уважає незаконною, оскільки він виконав маневр повороту у місці, де смуга для руху маршрутних транспортних засобів закінчувалася, аварійної ситуації не створив, громадському транспорту не заважав. Окрім того, оскаржувана постанова винесена з порушенням процесуальних гарантій позивача.

07 жовтня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшло клопотання позивача про заміну неналежного відповідача (інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Чикаленко Анастасії Олегівни ) на належного (Департамент патрульної поліції).

Клопотання мотивоване тим, що у справах про скасування постанов про притягнення особи до адміністративної відповідальності належним відповідачем є не посадові особи, а орган державної влади - суб`єкт владних повноважень.

21 жовтня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшли додаткові пояснення позивача, у яких він наголосив, що не рухався смугою для маршрутних транспортних засобів. На крайню праву смугу він перестроївся для виконання маневру повороту праворуч у дозволеному місці, де була наявна пунктирна розмітка. Додатково повідомив, що поліцейська під час розгляду справи не дала йому можливості скористатися процесуальними правами, у тому числі правом на захист.

У судове засідання позивач не з`явився. 18 листопада 2024 року, до початку судового розгляду, подав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Аргументи відповідача

Департамент патрульної поліції проти позову заперечив.

28 жовтня 2024 року представниця Департаменту патрульної поліції Щур І.В. подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що:

- відповідно до п. 17.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів рух і зупинка інших транспортних засобів заборонені;

- 17 вересня 2024 року о 23 годині 48 хвилин відповідач виявив транспортний засіб Tesla Model Y, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух у смузі для маршрутних транспортних засобів по вулиці Івана Виговського в місті Києві;

- під час розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

- позивач не надав доказів, які свідчили б про протиправність постанови відповідача.

З наведених підстав просила у позові відмовити.

У судове засідання представник відповідача не з`явилася. 18 листопада 2024 року, до початку судового розгляду, представник відповідача Щур І.В. подала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. У задоволенні позову просила відмовити.

ІІ. Процесуальні дії суду

30 вересня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав неналежного оформлення позовної заяви.

03 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав неналежного оформлення позовної заяви та ненадання доказів надсилання позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

08 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про заміну неналежного відповідача та про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання на 18 жовтня 2024 року.

18 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про витребування у Департаменту патрульної поліції оригінал відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського № 476503 від 17.09.2024 та відклав судовий розгляд справи на 18 листопада 2024 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Обставини, які встановив суд

Відповідно до постанови інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Чикаленко Анастасії Олегівни серії ЕНА № 3082819, 17 вересня 2024 року о 23 годині 48 хвилин за адресою: місто Київ, вулиця Івана Виговського, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Tesla Model Y, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8., чим порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху, і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. З урахуванням наведеного постановила накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 гривень (а.с. 27).

У судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського № 476503, загальною тривалістю 0 годин 08 хвилин 07 секунд. Дата здійснення запису 17 вересня 2024 року (з 23 години 47 хвилин 59 секунд до 23 години 56 хвилин 07 секунд).

На відеозаписі зафіксована зупинка транспортного засобу Tesla Model Y, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Tesla Model Y, номерний знак НОМЕР_1 у смузі для маршрутних транспортних засобів на відеозаписі не відображений.

ІV. Мотиви і оцінка суду

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини 1 статті 5 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Під час перевірки вказаних обставин суд має відповісти на такі питання:

- чи надав відповідач докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 122 КУпАП?;

- чи дотримала поліцейська процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності?

Частина третя статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 122 КУпАП, є особа, яка керує транспортним засобом.

Із суб`єктивної сторони зазначене правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає, зокрема, у порушенні правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до п. 17.1. Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини (пункт 17.2. Правил дорожнього руху).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Суд зауважує, що прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання зазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Приписи статті 62 Конституції України закріплюють принцип презумпції невинуватості, який полягає, зокрема, у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

До провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. На цьому неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України».

Необхідність застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення констатована і у постанові Верховного Суду у справі 463/1352/16-а від 08.07.2020, згідно з якою у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У справах про адміністративні правопорушення суддя при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи, що розглядається, не містить доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 122 КУпАП, поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості позивача у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення відповідач надав відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського № 476503. На вказаному відеозаписі відсутні дані щодо руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у смузі для маршрутних транспортних засобів, що не дозволяє виснувати про правомірність оскаржуваної постанови.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт учинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідач не надав.

Суд наголошує, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Доводи представника відповідача про ненадання позивачем доказів протиправності оскаржуваної постанови суд відхиляє, адже вони суперечать частині другій статті 77 КАС України.

Суд акцентує, що в межах адміністративних прав щодо оскарження правомірності рішень суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення та подавати на підтвердження цього всі можливі докази. В такий же спосіб законодавство закріплює презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яку останній має спростувати, застосовуючи всі можливі процесуальні механізми.

Оскільки недоведеність наявності в діях позивача складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення є самостійною підставою для скасування постанови, оцінку аргументам позивача щодо недотримання процедури притягнення його до адміністративної відповідальності суд не надає.

V. Висновки суду

З огляду на те, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд задовольняє позов повністю.

VІ. Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ПУМБ» № DZY1-6RSE-Z54E від 19/09.2024 (а.с. 5).

Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у сумі 605,60 гривень підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 2, 3, 5, 7, 9, 77, 79, 90, 132, 134, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Чикаленко Анастасії Олегівнивід 17 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646).

Суддя Ю.В. Кравченко