Справа № 280/5797/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 листопада 2024 року Справа № 280/5797/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Рівненській області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача до бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 3 929,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла в результаті несплати єдиного податку, нарахованого на підставі самостійно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг відповідачем не сплачено, а тому він підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг в загальній сумі 3 929,00 грн.

Ухвалою суду від 27.06.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 15.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/5797/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач відзиву на позов не направив.

Частиною другою статті 175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до даних розрахунку виникнення боргу за відповідачем рахується податкова заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 3 929,00 грн, яка виникла на підставі наступного.

За правилами п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

У відповідності до пункту 293.1 статті 293 ПК України, зокрема, ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата).

Підпунктом 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктами 295.1, 295.2 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Так, відповідач є платником єдиного податку другої групи, що підтверджується копією заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, яка міститься в матеріалах справи.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6500 гривень.

Тобто, у 2022 році відповідач, як платник єдиного податку другої групи, мав сплачувати єдиний податок у розмірі 1300,00 грн щомісяця (6700,00 грн.х20%), до 20 числа (включно) поточного місяця.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 гривень.

Тобто, у 2023 році відповідач, як платник єдиного податку другої групи, мав сплачувати єдиний податок у розмірі 1340,00 грн щомісяця (6700,00 грн.х20%), до 20 числа (включно) поточного місяця.

Як вбачається із розрахунку виникнення боргу, за відповідачем обліковується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб, яка виникла в результаті несплати податку по термінах 20.08.2022 (1 289,00 грн), 20.09.2022 (1 300,00 грн), 20.06.2023 (1 340,00 грн).

Разом із тим, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 95.1-95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Вирішуючи спір по суті, суд, серед іншого, керується вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи надано копію податкової вимоги форми «Ф» від 17.11.2023 № 0-1700 на суму 3 929,00 грн, яку направлено на адресу: АДРЕСА_2 , та повернуто контролюючому органу із зазначенням причин невручення.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом другим пункту 45.1 статті 45 ПК України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи, а саме самостійно наданий позивачем витяг з бази «Податковий блок», 30.01.2023 відповідачем змінено місце проживання з адреси АДРЕСА_1 , на адресу: АДРЕСА_3 .

При цьому, записи про адресу АДРЕСА_2 датовані 2002 роком.

Також, адреса: АДРЕСА_3 зазначена у реєстраційних даних платника в ДПІ.

Більш того, у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 30.01.2023. яку подавав відповідач позивачу, також зазначено адресу платника як АДРЕСА_3 .

Отже, у позивача наявні достовірні відомості про те, що податковою адресою відповідача є саме АДРЕСА_3 . Однак, всупереч вимог ПК України, він здійснював направлення податкової вимоги форми «Ф» від 17.11.2023 № 0-1700 не за податковою адресою ОСОБА_1 .

Суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано до матеріалів справи інтегрованої картки відповідача за 2022 рік, хоча до стягнення заявлена заборгованість терміном сплати 20.08.2022, 20.09.2022.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, враховуючи, що позивачем не надано доказів дотримання обов`язкової передумови для стягнення коштів з платника податків направлення податкової вимоги в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, та сплив 30 календарних днів з дня її надіслання (вручення) такому платнику, позовні вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 20.11.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко