Справа № 480/7601/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. Справа № 480/7601/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета) від 23.09.2024 року по справі № 480/7601/24

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), що полягають у застосуванні із жовтня 2022 року по травень 2023 року включно розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військову частину НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 із жовтня 2022 по травень 2023 включно грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ст. 116 КЗпП зобов`язує на день звільнення виплатити всі суми заробітної плати за весь час існування правовідносин працівника і роботодавця, а у разі спору про їх розміри, працівник має право звернутись до суду у строки визначені ч. 2 ст. 233 КЗпП. Також вказує, що військовослужбовець не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій органів військового управління і не повинен щомісяця уточнювати суми належних виплат та їх складові за видами, перевіряти правильність застосування механізму чи формули розрахунку грошового забезпечення, відсоткове значення надбавок, доплат, винагород чи премій, а у разі виявлення порушень щомісяця звертатись до суду. Вказує, що він звернувся з цим позовом у межах тримісячного строку передбаченого ст. 233 КЗпП України, перебіг якого міг розпочатись не раніше ніж день припинення правовідносин з проходження служби - виключення із списків особового складу, тобто як і з моменту виключення зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення (29.05.24) так і з моменту коли дізнався про порушення свого права, тобто з моменту отримання архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення, які надіслані відповідачем листом від 09.08.24 № 08/9478-240Вих.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 27.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.

03.09.2024 позивачем направлено до суду заяву про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що надати заяву про поновлення строків звернення неможливо, адже ст. 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а у разі спору про їх розміри, працівник має право звернутися до суду у строки визначені ст. 233 КЗпП. Позивач звільнився 29.05.2024, а позов подав 27.08.2024, тобто в межах тримісячного строку визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що грошове забезпечення позивач отримує щомісяця, про розмір якого позивач мав можливість бути обізнаний щомісячно при отриманні грошового забезпечення, в т.ч. і з жовтня 2022 по травень 2023. Вказав, що за загальними обставинами особа з позовними вимогами в частині, яка стосується перерахунку грошового забезпечення з жовтня 2022 року по травень 2023 року. має право звернутися до суду упродовж трьох місяців з дати закінчення карантину, тобто до 02.10.2023.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

За висновком суду першої інстанції строк перебігу починається з дати закінчення дії карантину, тобто позивач мав право звернутися до суду упродовж трьох місяців з дати закінчення дії карантину, тобто до 02.10.2023.

Надаючи оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з недотриманням законодавства про оплату праці.

Предметом цього адміністративного спору є зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення із жовтня 2022 по травень 2023 із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно.

Колегія суддів зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений з військової службу 29.05.2024 року відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України від 28.05.2024 № 570-ОС.

27.08.2024 позивач звернувся із позовною заявою до Сумського окружного адміністративного суду.

Враховуючи вимоги частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не досліджено фактичні обставини справи щодо дати одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач з моменту звільнення до моменту подачі адміністративного позову не пропустив тримісячний строк на звернення за захистом своїх прав у порядку ч. 2 ст. 233 КЗпП.

Посилання суду першої інстанції на те, що грошове забезпечення є щомісячним платежем, а тому позивач при кожній виплаті знав розмір нарахованого йому грошового забезпечення, не спростовує факт того, що позивач не міг знати механізм та складові розрахунку виплаченого йому грошового забезпечення, що і є предметом спору.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для застосування пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання..

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви неправильно застосовано норми матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 123, 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 480/7601/24 - скасувати.

Справу № 480/7601/24 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко