Справа № 160/15697/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
за участі секретаря судового засідання Камінської С.В.
представника позивача Семененко Ю.І.
представника відповідача Мосесова А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
17.06.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про збыльшення позовних вимог, просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт» було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:
- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому вказати аргументовані підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску;
- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме:
2) витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт».
25 липня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду.
12 серпня 2024 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Стандарт`надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
У зв`язку із наведеним судове засідання відкладено на 19 вересня 2024 року на 13:00 год.
У судовому засіданні 19.09.2024 року було відкладено розгляд справи по суті до 23.09.2024 року об 11:00 год.
У судовому засіданні 23.09.2024 року було відкладено розгляд справи по суті до 01.10.2024 року об 11:00 год.
В судове засідання 01 жовтня 2024 року сторони не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
У зв`язку із наведеним судове засідання відкладено на 03 жовтня 2024 року на 13:00 год.
У судовому засіданні 03.10.2024 року було відкладено розгляд справи по суті до 08.10.2024 року о 14:00 год.
07 жовтня 2024 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останнім було проаналізовано власні господарські операції зі своїми контрагентами та додатково підкреслено, що листами від 24.11.2016 року № 24/01-11 та 09.12.2016 року №09/08-12 податковий орган було повідомлено про часткову втрату первинних документів за період з січня 2014 по листопад 2016 року, що також визнається й самим відповідачем, а скільки перевірка проводилася з 09.12.2016 року по 15.12.2016 року, то на час її проведення встановлений п. 44.5 ст. 44 ПКУ 90-денний строк, що надається для відновлення документів, ще не сплив. Не дивлячись на це, перевірка не була перенесена до дати відновлення документів, як то вимагається зазначеною правовою нормою, а була проведена на підставі аналізу баз даних податкової та матеріалів кримінального провадження, без врахування права позивача на відновлення документів, що на думку позивача, унеможливило повне та всебічне з`ясування всіх обставин та прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами перевірки.
В судовому засіданні 08.10.2024 року представник позивача підтримавпред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та додаткових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 08.10.2024 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.
Позивач зареєстрований платником податків 06.02.1998 та на момент проведення перевірки ТОВ НВП «Стандарт» перебувало на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Правобережна ДПІ (Центральний р-н м. Дніпра).
За результатами проведеної перевірки складено акт від 22.12.2016 року №2353/04-65-14-00/25513947, яким зафіксовано встановлені цією перевіркою порушення ТОВ НВП «Стандарт»:
1) Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-ХІV, порушення и. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - відсутність реальності здійснення господарських операцій ІОВ НВП "Стандарт", а саме встановлено відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ НВП "Стандарт" операцій з придбання товару по ланцюгу постачання від контрагентів - постачальників за період лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року;
2) п.138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток всього на суму 1815812 грн. за 2014 рік;
3) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до до заниження податку на додану вартість в сумі 2017568,0 грн., в т.ч. по періодах:
- за червень 2014 року на суму 109446,0грн.,
- за вересень 2014 року на суму 431281,0 грн.,
- за жовтень 2014 року на суму 338794,0 грн.,
- за листопад 2014 року на суму 438207,0 грн.,
- за грудень 2014 року на суму 653767,0 грн.
У означеному акті перевірки, зокрема, було зазначено наступне.
При дослідженні операцій за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року ТОВ НВП «Стандарт» по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками ТОВ «Джеміус» (код 39198160), ТОВ «АРТ-Фінанс» (код 39338283), ТОВ «Глорія-Лайн» (код 39228870), ТОВ «Варкас» (код 39263103), ТОВ «Велтрейд-М» (код 39104135), ТОВ«Консал Трейд» (код 39338173), ТОВ «КСВ-Груп» (код 39216634), ТОВ «Маркаса» (код 39263035), ТОВ «ТПК Брокінвест» (код 39299428), ТОВ «Трейд комп» (код 37373719), ТОВ «Фін код» (код 39343618), ТОВ «Флеш систем» (код 39299543) контролюючим органом, зокрема, встановлено, що проведеним аналізом АІС «Податковий блок» вбачається штучне подрібнення сум ПДВ в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ НВП «Стандарт» протягом одного дня, з метою ухилення від реєстрації в ЄРПН та фактично унеможливлює визначення номенклатури придбаних товарів (послуг) зазначених у даних податкових накладних. При цьому вищевказані контрагенти-постачальними формують свій податковий кредит з придбання іншого виду товарів, отже простежується формування «сумнівного» податкового кредиту від постачальника шляхом маніпулювання первинними документами, та звітністю, що призвело до мінімізації податкових зобов`язань інших суб`єктів господарювання. Ризиковий зміст визначених схем мінімізації податку на додану вартість полягає у факті підміни (зміни) номенклатури товарів постачальників-контрагентів, тобто невідповідність товару входу-виходу, походження якого не відомо. Дані операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків, оскільки для цілей оподаткування враховані не у відповідності з їх дійсною економічною метою.
На підставі висновків акта перевірки 22.12.2016 року №2353/04-65-14-00/25513947, ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято:
Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до приписів пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).
Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом 137.1 ст.137 ПК України визначено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
-придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
-ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).
Таким чином, фінансовий результат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.
Згідно зі ст.1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.
З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.
Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Судом встановлено, що висновки контролюючого органу про заниження податку на додану вартість на суму 2017568 грн. за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2015 року та заниження податку на прибуток підприємств на суму 1815812 грн. за 2014 рік ґрунтується на твердженнях про нереальність господарських операції ТОВ НВП «Стандарт» з ТОВ «Прогрес Ресурс Груп», ТОВ «Юніт Інвест», ТОВ «Джеміус», ТОВ «Ділмакс Трейд», ТОВ «Арт-Фінанс», ТОВ «Глорія Лайн, ТОВ «Баркас», , ТОВ «Велтрейд-М», ТОВ «Консал Трейд», ТОВ «ТПК Брокінвест», ТОВ «Трейд комп», ТОВ «Флеш систем», ТОВ «Велар-Д», TOB «КСВ -Груп», ТОВ «Маркаса», ТОВ «Фін код».
Так ТОВ НВП «Стандарт» було укладено ряд договорів на поставку товарів з ТОВ НВП «Стандарт» з ТОВ «Прогрес Ресурс Груп», ТОВ «Юніт Інвест», ТОВ «Джеміус», ТОВ «Ділмакс Трейд», ТОВ «Арт-Фінанс», ТОВ «Глорія Лайн, ТОВ «Баркас», , ТОВ «Велтрейд-М», ТОВ «Консал Трейд», ТОВ «ТПК Брокінвест», ТОВ «Трейд комп», ТОВ «Флеш систем», які є аналогічного змісту та відповідно до умов яких Постачальник зобов`язується поставити товар за номенклатурою, кількістю та асортиментом згідно видаткових накладних, а Покупець прийняти та оплатити вартість поставленого товару.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Прогрес Ресурс Груп» на постачання нетканного матеріалу для фільтрації, позивачем до суду надані наступні документи: договір поставки №27/07/1-14 від 27.07.2014р.; рахунок на оплату №СФ-0801 -13 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-13 від 01.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801-14 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-14 від 01.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801-15 від 01.08.2014р., Видаткова накладна №РН-0801-15 від 01.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801 -16 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-16 від 1.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801-17 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-17 від 1.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801 -18 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-18 від 1.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801-19 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801-19 від 01.08.2014р., товарно-транспортна накладна №0108/1 від 01.08.2014р., платіжна інструкція №1312 від 26.09.2014р., платіжна інструкція №1313 від 26.09.2014р., виписка з обслуговуючого банку , податкові накладні №105 від 01.08.2014р., № 106 від 01.08.2014р., № 107 від 01.08.2014р., № 108 від 01.08.2014р., № 109 від 01.08.2014р., № 110 від 01.08.2014р., № 111 від 01.08.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Юніт Інвест» на постачання поліпропілена, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №27/07/3-14 від 27.07.2014р., рахунки на оплату №СФ-0801 -19 від 01.08.2014р., №СФ-0801 -16 від 01.08.2014р., №СФ-0801 -18 від 01.08.2014р., №СФ-0801 -21 від 01.08.2014р., №СФ-0801 -17 від 01.08.2014р., №СФ-0801 -20 від 01.08.2014р., видаткові накладні №РН-0801-16 від 01.08.2014р., №РН-0801-17 від 01.08.2014р. , №РН-0801 -18 від 01.08.2014р., №РН-0801 -19 від 01.08.2014р., №РН-0801 -20 від 01.08.2014р., №РН-0801-21 від 01.08.2014р., товарно-транспортна накладна №0108/2 від 01.08.2014р., платіжні інструкції №1257 від 19.09.2014р. та №1258 від 19.09.2014р., виписка з обслуговуючого банку, податкові накладні № 103 від 01.08.2014р., № 104 від 01.08.2014р., № 105 від 01.08.2014р., № 106 від 01.08.2014р., № 107 від 01.08.2014р., № 108 від 01.08.2014р., обороти рахунку 631 , картка рахунку 631 .
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Джеміус» на постачання марлі відбілиної, полотна мадаполам, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №01/08-14 від 01.08.2014р., рахунки на оплату №СФ-0000895 від 04.08.2014р., №СФ-0000896 від 05.08.2014р., №СФ-0000897 від 06.08.2014р., №СФ-0000898 від 07.08.2014р., №СФ-0000899 від 08.08.2014р., видаткові накладні №РН-0000895 від 04.08.2014р., №РН-0000896 від 05.08.2014р., №РН-0000897 від 06.08.2014р., №РН-0000898 від 07.08.2014р., №РН-0000899 від 08.08.2014р., товарно-транспортні накладні №РН-0000895 від 04.08.2014р., №РН-0000896 від 05.08.2014р., №РН-0000897 від 06.08.2014р., №РН-0000898 від 07.08.2014р.,№РН-0000899 від 08.08.2014р., платіжні інструкції №1123 від 18.08.2014р., №1127 від 18.08.2014р., №1128 від 18.08.2014р., №1269 від 19.08.2014р., № 1270 від 19.08.2014р., №1271 від 19.08.2014р., № 1272 від 19.08.2014р., №1273 від 19.08.2014р., виписка з обслуговуючого банку, податкові накладні № 23 від 04.08.2014р., № 37 від 05.08.2014р., №59 від 06.08.2024р., № 70 від 07.08.2014р., № 85 від 08.08.2014р., обороти рахунку 631 , картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Ділмакс Трейд» на постачання промивної рідини, розріджувача, чорнил, стретч плівки, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №27/07/2-14 від 27.07.2014р., рахунок на оплату №СФ-0801 -09 від 01.08.2014р., видаткова накладна №РН-0801 -09 від 01.08.2014р. , товарно-транспортна накладна №РН-0801-09 від 01.08.2014р., платіжна інструкція №1309 від 26.09.2014р. ,виписка з обслуговуючого банку, податкова накладна № 110 від 01.08.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Арт-Фінанс» на постачання спандбонда, стретч плівки, полотна мадаполам позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №20/14-4 від 20.08.2014р., рахунки на оплату №СФ-0000254 від 01.09.2014р., №СФ-0000255 від 01.09.2014р., №СФ-0000256 від 01.09.2014р., №СФ-0000257 від 01.09.2014р., №СФ-0000258 від 01.09.2014р., №СФ-0000259 від 01.09.2014р., №СФ-0000260 від 01.09.2014р, №Сф-000261 від 01.09.2014р., №СФ-0000262 від 01.09.2014р., №СФ-0000263 від 01.09.2014р., №СФ-0000264 від 01.09.2014р., №СФ-0000265 від 01.09.2014р., №СФ-0000854 від 05.11.2014р., №СФ-0000855 від 05.11.2014р., №СФ-0000856 від 11.11.2014р., №СФ-0000857 від 11.11.2014р., №СФ-0000858 від 12.11.2014р., №СФ-0000859 від 12.1 1.2014р., видаткові накладні №РН-0000254 від 01.09.2014р., №РН-0000255 від 01.09.2014р., №РН -0000256 від 01.09.2014р., №РН -0000257 від 01.09.2014р., №РН -0000258 від 01.09.2014р., №РН-0000259 від 01,09.2014р., №РН-0000260 від 01.09.2014р., №РН-0000261 від 01.09.2014р., №РН-0000262 від 01.09.2014р. ,№РН-0000263 від 01.09.2014р.,№РН-0000264 від 01.09.2014р.,№РН-0000265від 01.09.2014р., №РН-0000854 від 05.11.2014р., №РН-0000855 від 05.11.2014р., №РН-0000856 від 11.11.2014р., №РН-0000857 від 11.11.2014р., №РН-0000858 від 12.11.2014р., №РН-0000859 від 12.11.2014р., товарно-транспортні накладні №0109/6 від 01.09.2014р., №0109/7 від 01.09.2014р., №854 від 05.11.2014р., №856857 від 11.11.2014р., №858859 від 12.11.2014р., платіжні інструкції №1519 від 07.11.2014р., № 1618 від 24.11.2014р., № 1619 від 24.11.2014р., № 1620 від 24.11.2014р., № 1621 від 24.11.2014р., №1627 від 26.11.2014р., №1663 від 04.12.2014р., №1664 від 04.12.2014р., №1665 від 04.12.2014р., №1666 від 04.12.2014р., №1667 від 04.12.2014р., №1668 від 04.12.2014р., №1704 від 11.12.2014р., №1705 від 11.12.2014р., № 1710 від 12.12.2014р., №1711 від 12.12.2014р., № 1754 від 18.12.2014р., №1755 від 18.12.2014р., № 1756 від 18.12.2014р., №1757 від 18.12.2014р., № 1758 від 18.12.2014р., №1759 від 19.12.2014р., №1760 від 19.12.2014р. , № 1761 від 19.12.2014р., №1762 від 19.12.2014р., №1763 від 19.12.2014р., №1764 від 19.12.2014р., №1765 від 19.12.2014р., виписка з обслуговуючого банку , податкові накладні № 21 від 01.09.2014р. ,№ 22 від 01.09.2014р., № 23 від 01.09.2014р., № 24 від 01.09.2014р., № 25 від 01.09.2014р., № 26 від 01.09.2014р., № 27 від 01.09.2014р., № 28 від 01.09.2014р., № 29 від 01.09.2014р., № 30 від 01.09.2014р., № 31 від 01.09.2014р., № 32 від 01.09.2014р., № 68 від 05.11.2014р., № 69 від 05.11.2014р., № 170 від 11.11.2014р., № 171 від 11.11.2014р., № 205 від 12.11.2014р., № 211 від 12.11.2014р., обороти рахунку 631 , картка рахунку 631 .
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Велар-Д» надання послуг технічного обслуговування обладнання, позивачем до суду надані наступні документи: договір на технічне обслуговування обладнання №7/2/14 від 31.03.2014р., рахунок на оплату №269 від 30.04.2014р., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №269 від 30.04.2014р., рахунок на оплату №317 від 30.05.2014р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №317 від 30.05.2014р, платіжні інструкції, виписка з обслуговуючого банку , податкові накладні №269 від 30.04.2014р. та № 317 від 30.05.2014р., обороти рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Велтрейд-М» на постачання спандбона, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №26/14 від 02.06.2014р., рахунок №9 від 02.06.2014р., видаткова накладна №9 від 02.06.2014р., рахунок №38 від 03.06.2014р., видаткова накладна №38 від 03.06.2014р., рахунок №52 від 04.06.2014р., видаткова накладна №52 від 04.06.2014р., рахунок №68 від 05.06.2014р., видаткова накладна №68 від 05.06.2014р., платіжна інструкція №863 від 10.06.2014р., платіжна інструкція №884 від 17.06.2014р., виписка з обслуговуючого банку, податкова накладна № 9 від 02.06.2014р., податкова накладна № 38 від 03.06.2014р., податкова накладна № 52 від 04.06.2014р., податкова накладна № 68 від 05.06.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «КонсалтТрейд» на постачання спандбона, марлі відбіленої, плівки та інше, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №27/14-1 від 27.08.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000164 від 01.09.2014р., видаткова накладна №РН-0000164 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000165 від 01.09.2014р., видаткова накладна №РН-0000165 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000166 від 01.09.2014р., видаткова накладна № РН-0000166 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000167 від 01.09.2014р., видаткова накладна № РН-0000167 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000168 від 01.09.2014р., видаткова накладна № РН-0000168 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000169 від 01.09.2014р., видаткова накладна №РН-0000169 від 01.09.2014р., рахунок на оплату №СФ-0000170 від 01.09.2014р., видаткова накладна №РН-0000170 від 01.09.2014р. , рахунок на оплату № 116 від 11.12.2014р., видаткова накладна № 116 від 11.12.2014р., рахунок на оплату № 117 від 11.12.2014р., видаткова накладна № 117 від 11.12.2014р., рахунок на оплату № 121 від 12.12.2014р., видаткова накладна № 121 від 12.12.2014р., рахунок на оплату № 122 від 12.12.2014р., видаткова накладна № 122 від 12.12.2014р., товарно-транспортні накладні №0109/2 від 01.09.2014р. , №11/12 від 11.12.2014р., №12/12 від 12.12.2014р., платіжні інструкції № 1296 від 24.09.2014р., 1727 від 12.12.2014р., №1728 від 12.12.2014р., №1729 від 12.12.2014р., № 1766 від 19.12.2014р., № 1771 від 19.12.2014р., №1772 від 19.12.2014р., № 1773 від 19.12.2014р., № 1774 від 19.12.2014р., № 1775 від 19.12.2014р.,ь№1868 від 20.12.2014р., № 1869 від 20.12.2014р., № 1870 від 20.12.2014р., № 1871 від 20.12.2014р., виписка з обслуговуючого банку, податкові накладні № 4 від 01.09.2014р. ,№ 5 від 01.09.2014р., № 6 від 01.09.2014р., № 7 від 01.09.2014р., № 8 від 01.09.2014р., № 9 від 01.09.2014р., № 14 від 01.09.2014р., № 116 від 11.12.2014р., № 117 від 11.12.2014р., № 121 від 12.12.2014р., № 122 від 12.12.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «КСВ-Груп» надання послуг транспортного обслуговування, позивачем до суду надані наступні документи: договір на транспортне обслуговування №28/07/5 від 28.07.2014р., рахунок на оплату №714 від 29.08.2014р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №714 від 29.08.2014р. з калькуляцією, платіжна інструкція №1274 від 19.09.2014р., виписка з обслуговуючого банку, податкова накладна № 714 від 29.08.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Маркаса» надання інформаційно-технічного обслуговування, позивачем до суду надані наступні документи: договір на інформаційно-технічне обслуговування №21/7/14 від 11.08.2014р., договір на транспортне обслуговування №22/7-14 від 11.08.2014р., рахунок на оплату № 173 від 11.08.2014р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №173 від 29.08.2014р., рахунок на оплату № 174 від 29.08.2014р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №174 від 29.08.2014р., платіжні інструкції № 1310 від 26.09.2014р. та №1311 від 26.09.2014р., виписка з обслуговуючого банку , податкова накладна № 173 від 29.08.2014р., податкова накладна № 174 від 29.08.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Трейд Комп» на постачання стрейч плівки, поліпропілену, марлі відбілиної, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №26/1/14 від 02.06.2014р., рахунки на оплату №СФ0000430 від 02.06.2014р., №СФ0000431 від 02.06.2014р., №СФ0000432 від 03.06.2014р., №СФ0000433 від 03.06.2014р., №СФ0000434 від 04.06.2014р., №СФ0000435 від 04.06.2014р., №СФ0000437 від 05.06.2014р., видаткові накладні №РН0000430 від 02.06.2014р., №РН0000431 від 02.06.2014р., №РН0000432 від 03.06.2014р., №РН0000433 від 03.06.2014, №РН0000434 від 04.06.2014р., №РН0000435 від 04.06.2014р., №РН0000437 від 05.06.2014р., платіжна інструкція № 1400 від 10.10.2014р., № 1413 від 16.10.2014р., №1414 від 16.10.2014р., №1415 від 16.10.2014р., №1427 від 17.10.2014р.,№ 1428 від 17.10.2014р.,№1429 від 17.10.2014р.,№1430 від 17.10.2014р.,№1431 від 17.10.2014р.,№1437 від 21.10.2014р.,№1451 від 23.10.2014р.,№1452 від 23.10.2014р. , виписка з обслуговуючого банку , податкові накладні № 210 від 02.06.2014р., № 211 від 02.06.2014р.,№ 212 від 03.06.2014р.,№ 213 від 03.06.2014р.,№ 214 від 04.06.2014р.,№ 215 від 04.06.2014р.,№ 216 від 05.06.2014р.,№ 217 від 05.06.2014р., обороти рахунку 631 , картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Фін-Код» надання послуг транспортного обслуговування, позивачем до суду надані наступні документи: договір на транспортне обслуговування №29/14-1 від 29.08.2014р., рахунок на оплату №534 від 30.09.2014р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №534 від 30.09.2014р. з калькуляцією, рахунок на оплату №808 від 31.10.2014р., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №808 від 31.10.2014р. з калькуляцією, рахунок на оплату №540 від 28.11.2014р., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №540 від 28.11.2014р. з калькуляцією, рахунок на оплату №739 від 31.12.2014р., Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №739 від 31.12.2014р. з калькуляцією , платіжна інструкція № 1502 від 04.11.2014р., платіжна інструкція №1626 від 26.11.2014р., платіжна інструкція № 1776 від 19.12.2014р., платіжна інструкція №1872 від 20.01.2015р., виписка з обслуговуючого банку, податкова накладна № 534 від 30.09.2014р. , податкова накладна № 808 від 31.10.2014р., податкова накладна № 540 від 28.11.2014р., податкова накладна № 739 від 31.12.2014р., обороти рахунку 631, картка рахунку 631.
На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «Флеш-Систем» на постачання стрейч-плівки, поліпропілена, марлі відбілиної, спанбонда, позивачем до суду надані наступні документи: договір на поставку товару №28/1-1 від 28.08.2014р., рахунки на оплату №СФ-0000149 від 01.09.2014р., №СФ-0000150 від 01.09.2014р., №СФ-0000151 від 01.09.2014р., №СФ-0000152 від 01.09.2014р., №СФ-0000153 від 01.09.2014р., №СФ-0000353 від 01.10.2014р., №СФ-0000374 від 29.10.2014р., №СФ-0000354 від 02.10.2014р., №СФ-0000355 від 03.10.2014р., №СФ-0000356 від 06.10.2014р., №СФ-0000365 від 17.10.2014р., №СФ-0000358 від 08.10.2014р., №СФ-0000361 від 13.10.2014р., №СФ-0000357 від 07.10.2014р., №СФ-0000375 від 30.10.2014р., №СФ-0000369 від 22.10.2014р., №СФ-0000359 від 09.10.2014р., №СФ-0000360 від 10.10.2014р., №СФ-0000362 від 14.10.2014р., №СФ-0000363 від 15.10.2014р., №СФ-0000364 від 16.10.2014р., №СФ-0000366 від 17.10.2014р., №СФ-0000376 від 31.10.2014р., №СФ-0000367 від 20.10.2014р., №СФ-0000368 від 21.10.2014р., №СФ-0000370 від 23.10.2014р., №СФ-0000371 від 24.10.2014р., №СФ-0000372 від 27.10.2014р., №СФ-0000373 від 28.10.2014р., видаткові накладні №РН-0000149 від 01.09.2014р., №РН-0000150 від 01.09.2014р., №РН-0000151 від 01.09.2014р., №РН-0000152 від 01.09.2014р., №РН-0000І53 від 01.09.2014р., №РН-0000353 від 01.10.2014р., №РН-0000354 від 02.10.2014р., №РН-0000355 від 03.10.2014р., №РН-0000356 від 06.10.2014р., №РН-0000357 від 07.10.2014р., №РН-0000358 від 08.10.2014р., №РН-0000359 від 09.10.2014р., №РН-0000360 від 10.10.2014р., №РН-0000361 від 13.10.2014р., №РН-0000362 від 14.10.2014р., №РН-0000363 від 15.10.2014р., №РН-0000364 від 16.10.2014р., №РН-0000365 від 17.10.2014р., №РН-0000366 від 17.10.2014р., №РН-0000367 від 20.10.2014р., №РН-0000368 від 21.10.2014р., №РН-0000369 від 22.10.2014р., №РН-0000370 від 23.10.2014р., №РН-0000372 від 27.10.2014р., №РН-0000371 від 24.10.2014р., №РН-0000373 від 28.10.2014р., №РН-0000374 від 29.10.2014р., №РН-0000375 від 30.10.2014р., №РН-0000376 від 31.10.2014р., товарно-транспортні накладні №0109/1 від 01.09.2014р., №03/10 від 01.10.2014р., №04/10 від 02.10.2014р., №05/10 від 03.10.2014р. , №06/10 від 06.10.2014р., №07/10 від 07.10.2014р., №08/10 від 08.10.2014р., №09/10 від 09.10.2014р., № 10/10 від 10.10.2014р., № 11 /10 від 13.10.2014р., №12/10 від 14.10.2014р., №13/10 від 15.10.2014р., №14/10 від 16.10.2014р., № 15/10 від 17.10.2014р., № 16/10 від 20.10.2014р., № 17/10 від 21.10.2014р., №18/10 від 22.10.2014р., №19/10 від 23.10.2014р., №20/10 від 24.10.2014р., №21/10 від 27.10.2014р., №22/10 від 28.10.2014р., №23/10 від 29.10.2014р., №24/10 від 30.10.2014р., №25/10 від 31.10.2014р., №1777 від 19.12.2014р., №1797 від 24.12.2014р., № 1798 від 24.12.2014р., № 1799 від 24.12.2014р., №1800 від 24.12.2014р., №1801 від 24.12.2014р.,№ 1802 від 24.12.2014р., № 1803 від 24.12.2014р., № 1804 від 24.12.2014р., № 1805 від 24.12.2014р.,№ 1806 від 24.12.2014р., №1818 від 26.12.2014р., № 1819 від 26.12.2014р., №1820 від 26.12.2014р.,№1824 від 29.12.2014р., № 1825 від 29.12.2014р., № 1826 від 29.12.2014р., №721 від 26.05.2015р., №722 від 26.05.2015р., №723 від 26.05.2015р., №724 від 26.05.2015р., №725 від 26.05.2015р., №726 від 26.05.2015р., виписка з обслуговуючого банку, № 12 від 01.09.2014р., № 13 від 01.09.2014р., № 14 від 01.09.2014р., № 15 від 01.09.2014р., № 317 від 01.09.2014р., № 13 від 01.10.2014р., № 27 від 02.10.2014р.,№ 33 від 03.10.2014р.,№ 54 від 06.10.2014р., № 74 від 07.10.2014р., № 83 від 08.10.2014р.,№ 94 від 09.10.2014р. № 1025 від 10.10.2014р., № 139 від 13.10.2014р., № 144 від 14.10.2014р., № 155 від 15.10.2014р., № 163 від 16.10.2014р., №173 від 17.10.2014р., № 174 від 17.10.2014р., № 208 від 20.10.2014р., № 209 від 21.10.2014р., № 223 від 22.10.2014р., № 238 від 23.10.2014р., № 250 від 24.10.2014р., № 267 від 27.10.2014р., № 285 від 28.10.2014р., № 296 від 29.10.2014р., № 305 від 30.10.2014р., №333 від 31.10.2014р., обороти рахунку 631 , картка рахунку 631.
Так, факт здійснення реальних господарських операцій позивачем з ТОВ НВП «Стандарт» з ТОВ «Прогрес Ресурс Груп», ТОВ «Юніт Інвест», ТОВ «Джеміус», ТОВ «Ділмакс Трейд», ТОВ «Арт-Фінанс», ТОВ «Глорія Лайн, ТОВ «Баркас», , ТОВ «Велтрейд-М», ТОВ «Консал Трейд», ТОВ «ТПК Брокінвест», ТОВ «Трейд комп», ТОВ «Флеш систем», ТОВ «Велар-Д», TOB «КСВ -Груп», ТОВ «Маркаса», ТОВ «Фін код» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, та які в повній мірі відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар, та про факт використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності.
Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
Так, судом наголошується, що представником відповідача під час судового розгляду не заперечувався факт надання ТОВ НВП «Стандарт» до позовної заяви в повному обсязі документів, що підтверджують взаємовідносини позивача з ТОВ «Прогрес Ресурс Груп», ТОВ «Юніт Інвест», ТОВ «Джеміус», ТОВ «Ділмакс Трейд», ТОВ «Арт-Фінанс», ТОВ «Глорія Лайн, ТОВ «Баркас», , ТОВ «Велтрейд-М», ТОВ «Консал Трейд», ТОВ «ТПК Брокінвест», ТОВ «Трейд комп», ТОВ «Флеш систем», ТОВ «Велар-Д», TOB «КСВ -Груп», ТОВ «Маркаса», ТОВ «Фін код», а також не надавалось будь-яких зауважень щодо їх форми, змісту або підстав складання.
Як вже зазналось у відповідності пп. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Саме первинними документами підтверджується факт здійснення господарської діяльності в обсязі та з відповідною метою, що визначена договором.
При цьому, суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів визнання недійсними у судовому порядку договорів, укладених позивачем з його контрагентами. Виконання позивачем та його контрагентами зобов`язань за договорами підтверджується зібраними по справі доказами.
На думку суду, необґрунтованими є й посилання податкового органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно ТОВ «Прогрес Ресурс Груп», ТОВ «Юніт Інвест», ТОВ «Джеміус», ТОВ «Ділмакс Трейд», ТОВ «Арт-Фінанс», ТОВ «Глорія Лайн, ТОВ «Баркас», , ТОВ «Велтрейд-М», ТОВ «Консал Трейд», ТОВ «ТПК Брокінвест», ТОВ «Трейд комп», ТОВ «Флеш систем», ТОВ «Велар-Д», TOB «КСВ -Груп», ТОВ «Маркаса», ТОВ «Фін код» оскільки вона носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Так, на переконання суду, неможливо дійти з інформації, що міститься в ІТС "Податковий блок" за відсутності безпосереднього дослідження контролюючим органом фінансово - господарської діяльності даного суб`єкта господарювання, в тому числі щодо наявних обсягів сировини (запасів минулих періодів та їх фактичний стан який міг вплинути на кінцевий об`єм/площу виготовлених ТМЦ).
Про такий висновок суду свідчить правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.05.2021 року у справі №804/5965/16, згідно якої, податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Оцінюючи висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18.06.2021 року у справі № 320/7061/19, згідно якої, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Також, Верховний Суд у Постанові від 21.01.2021 року по справі №804/959/16 зазначив, що що визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів, і таке дослідження має бути здійснено на підставі первинних документів, які мають бути належним чином оформлені, в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення таких операцій і є підставою для формування податкового обліку платника податків. У справі, що розглядається, позивачем було надано до судів першої та апеляційної інстанції оформлені у відповідності до вимог чинного податкового законодавства первинні документи (договори, договори постачання, накладні та податкові накладні, видаткові накладні, документи на підтвердження здійснення оплати по договорам укладеним з відповідними контрагентами, посвідчення відповідності, рахунки-фактури, копії довіреностей на відповідних відповідальних осіб за постачання/прийняття матеріальних цінностей (товарів), документи на перевезення товарів (містять всю необхідну інформацію щодо транспортування продукції, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, пункт навантаження/розвантаження, найменування вагону, прізвища та підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж, маса товару, підпис та печатка перевізника) та їх розвантаження на складські приміщення та інші документи), які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій. В свою чергу, контролюючим органом не було доведено та надано судам попередніх інстанцій належних доказів відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами за перевіряємий відповідачем період.
Також, в матеріалах справи відсутні докази встановлення контролюючим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Контролюючим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаним контрагентом, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарська операція, яка є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулась.
Так, рух активів при здійсненні вказаних операцій підтверджуються документами про оплату, видатковими накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
Зазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган у судових засіданнях не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у наданих ТОВ НВП «Стандарт» первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договори, рахунки, банківські виписки), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
Так відповідачем було наголощено, що котролюючий орган не приймає до уваги вищевказані первинні документи, як такі, що підтверджують взаємовідносини ТОВ НВП «Стандарт» з його контрагентами, оскільки під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки їх не було надано.
З вказаним твердженням суд не може погодитись з огляду на наступне.
Крім того, як також зазначено в самому Акті від 22.12.2016 року №2353/04-65-14-00/25513947, ТОВ НВП «Стандарт» листами від 24.11.16 року № 24/01-11 та 09.12.2016 року № 09/08-12 повідомляв податковий орган про часткову втрату первинних документів за період з січня 2014 по листопад 2016 року.
Відповідно до п. 44.5 ст. 44 ПКУ у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.»
Щодо протоколів допиту на які посилається контролюючий орган у Акті перевірки від 22.12.2016 року №2353/04-65-14-00/25513947 слід зазначити, що результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи не є доказами з точки зору його належності (стаття 73 КАС України ) в адміністративній справі, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. А відтак, отримана у ході досудового слідства по кримінальній справі інформація, на яку посилається податковий орган, на обґрунтування своїх доводів, не може слугувати належним підтвердженням фактів, зафіксованих в акті перевірки.
Відповідно до статей 23 та 95 Кримінального процесуального кодексу України усі показання і протоколи допитів, якщо їх відомості не підтверджені особою у судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи і не сприйняті судом безпосередньо не є доказами у кримінальному провадженні і не можуть стати підставою для винесення вироку.
Відповідно, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.
Відповідно, правова позиція Верховного Суду про те, що органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішенням в кримінальній справі у випадку призначення перевірки в рамках кримінального провадження, викладена в Постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 2а/1770/5627/2011, постанові Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 808/5914/15 не підлягає застосуванню у даній справі.
Разом з тим, перевіряючи законність призначення перевірки, суд враховує, що слідчий виніс постанову про призначення перевірки за відсутності передбаченої законом процедури. Так, п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України та п. 4 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (у редакції, що діяла на час призначення перевірки) передбачали, що слідчий органу досудового розслідування уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом. Однак порядок призначення перевірки органами досудового слідства в КПК України не було визначено. Відтак при винесенні постанови, що стала підставою для перевірки позивача, слідчий діяв не у відповідності із законом, що свідчить про незаконність такої перевірки в цілому.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18.10.2024 року.

Суддя О.С. Луніна