Справа № 440/13792/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

. 20 листопада 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/13792/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просить суд:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати з 01.08.2001 по 25.10.2005 грошового забезпечення позивача за посадою начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (і комплектування) Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України з посадовим окладом 162,00 грн;

зобов`язати Міністерство оборони України здійснити з 01.08.2001 по 25.10.2005 перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за посадою начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (і комплектування) Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України з посадовим окладом 225,00 грн та з урахуванням надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), премії та одноразових виплат у розмірах, встановлених згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", Наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 № 75 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2001 за № 251/54421.1, Указу Президента України від 23.02.2002 № 173 у відсотках до посадового окладу 225,00 грн з урахуванням виплачених сум згідно архівних довідок від 10.02.2020 № 179/1/1916, від 04.10.2019 № 179/1/5085;

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати позивачу за 2001, 2002, 2003 та 2004 роки грошової допомоги на оздоровлення, премій, винагороди за тривалу безперервну військову службу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у зменшеному розмірі;

зобов`язати Міністерство оборони України здійснити за 2001, 2002, 2003 та 2004 роки перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, премій, винагороди за тривалу безперервну військову службу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно грошового забезпечення з посадовим окладом 225,00 грн у розмірах, встановлених згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", Наказу Міністра оборони України від 05.03.2001 № 75 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.03.2001 за № 251/54421.1 згідно архівних довідок від 10.02.2020 № 179/1/1916, від 04.10.2019 №179/1/5085.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом позивач посилався на те, що строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати/грошового забезпечення за період з 2001 по 2004 рік не застосовується. Зазначене твердження судом визнається.

Разом із тим предметом спору у цій справі є також повнота нарахування та виплати позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, премій, винагороди за тривалу безперервну військову службу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 2001 по 2004 роки.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що вказана стаття не містить норми, яка б встановлювала строк звернення до суду з позовом щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення або його окремих складових) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом із тим, така норма містилася в статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022), яку і слід було застосовувати в частині строку звернення до суду з позовом щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22.

Так, частинами першою та другою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) передбачалось, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Разом із тим, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Позивач звернувся до суду також із позовними вимогами що стосуються, зокрема повноти нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення, премій, винагороди за тривалу безперервну військову службу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 2001 по 2004 роки, які не є заробітною платою/грошовим забезпеченням, а мають статус додаткових виплат лише 18.11.2024.

На переконання суду ці позовні вимоги заявлені з пропуском строку звернення до суду та на них не поширюються правила щодо незастосування позовної давності.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог що стосуються повноти нарахування та виплати позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, премій, винагороди за тривалу безперервну військову службу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 2001 по 2004 роки разом із доказами, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Для усунення визначених в цій ухвалі недоліків позивачеві надати десятиденний строк, який розпочинає перебіг з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків залишеної без руху позовної заяви у встановлений судом строк, остання буде повернута.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.О. Чеснокова