Справа № 140/5754/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/5754/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.03.2024 №67 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догана;

2) визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 №105 «Про виплату премії та надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за березень 2024 року» в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії у розмірі 100% за березень 2024 року;

3) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02.04.2024 №107 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність;

4) визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 №138 «Про виплату премії та надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за квітень 2024 року» в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії у розмірі 100% за квітень 2024 року;

5) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 щомісячну премію: 100% за березень 2024 року та 100% за квітень 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом позивача визнано таким, що був відсутній на військовій службі без поважних причин та позбавлено всіх видів забезпечення, що є порушенням положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Крім того, вважає, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідач досі не ознайомив позивача під підпис з наказами про накладення дисциплінарних стягнень та суттю порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 97, ст. 98 Дисциплінарного статуту та п. 2 розділу VІ Порядку № 608.

Також зазначає, що зважаючи на те, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправними, то винесені на їх основі накази про преміювання №105 від 01.04.2024 та №138 від 01.05.2024 в частині позбавлення позивача щомісячної премії є також безпідставними.

Ухвалою судді від 03.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що в матеріалах службового розслідування, що було розпочато за фактом нез`явлення на військовій службі без поважних причин солдатом ОСОБА_1 на підставі рапорту ТВО командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 до командира в/ч НОМЕР_1 від 04.03.2024, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №195 від 04.03.2024 «Про призначення службового розслідування», зазначається наступне: хіміку-дегазатору відділення спеціальної обробки озброєння та техніки «взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної відпустки за 2024 рік на 15 діб з 15.02.2024 по 01.03.2024, він мав повернутися з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 до 09.00 години.

По телефону позивач повідомив, що запізнюється, так як проспав. Оскільки до 12.00 год він так і не з`явився, ТВО командира взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_3 зателефонував йому. По телефону ОСОБА_4 повідомив, що повертаючись з відпустки він підвернув ногу і отримав травму, викликав міську невідкладну допомогу і автомобілем невідкладної допомоги був доставлений у травмпункт, де йому надали першу допомогу. Після цього він поїхав додому і знаходився за адресою реєстрації.( АДРЕСА_1 ) Для підтвердження своїх слів солдат ОСОБА_1 надіслав сержанту ОСОБА_3 телефоном за допомогою програмного додатка «Viber» фотографію довідки травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» №1857 з вказаною датою звернення 01.03.2024.

3 пояснень, що містяться в матеріалах службового розслідування щодо позивача, хіміка-дозиметриста взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 стало відомо, що 01.03.2024, під час ранкового шикування о 09.00 ТВО командира взводу РХБЗ в/ч НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 було виявлено відсутність на військовій службі хіміка-дегазатора відділення спеціальної обробки озброєння та техніки взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , який мав повернутися з відпустки до 09.00 01.03.2024 року.

Близько 13.00 години 01.03.2024 року солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з сержантом ОСОБА_9 поїхали до місця проживання Позивача. Позивач після телефонного дзвінка до нього, вийшов до воріт приватного будинку де проживає, ворота не відчиняв, виходити поза межі двору відмовився. На вказівку ТВО командира взводу РХБЗ сержанта ОСОБА_9 про необхідність з`явитися до військової частини за місцем служби, або звернутися до військового лікувального закладу він категорично відмовився посилаючись на погане самопочуття. На прохання надати медичну довідку про травмування, він повідомив що у нього її немає, вона знаходиться у лікаря.

Близько 17.00 години 01.03.2024 року сержант ОСОБА_9 за наказом заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 звернувся до травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», де йому підтвердили запис в журналі зареєстроване звернення солдата ОСОБА_1 та відповідність довідки №1857 з вказаною датою звернення 01.03.2024 року.

В ході службового розслідування були отримані відповіді на запити до: гарнізонного шпиталю у в/ч НОМЕР_2 , КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради; КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради де, з`ясувалося, що позивач на лікуванні не перебував у період з 01.03.24 по 19.04. 2024 року; КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради - по наявній базі даних не значиться, за наданням психіатричної допомоги не звертався; КП «МО ЛМТГ».

Відтак, позивач, відмовляючись від вказівки його командира взводу щодо звернення до лікувального закладу, порушив приписи ст.ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.ст. 1,4,6 Дисциплінарного статуту ЗС України.

Відповідач посилаючись на матеріали службового розслідування, звертає увагу, що позивач був відсутній на службі з 01.03.2024 по 19.04.2024 без поважних причин.

Позивач вказує причину відсутності на службі лікуванням травми отриманої під час повернення з відпустки, проте фактично на лікуванні у військових лікувальних закладах не перебував та за допомогою не звертався, що підтверджується відповідями на звернення військової частини НОМЕР_1 до вищевказаних військових лікувальних закладів.

Окрім того, на вимогу командира взводу сержанта ОСОБА_9 повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 (в якої є у наявності медичний пункт з ліжковим фондом для хворих військовослужбовців) солдат ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді хіміка-дегазатора, ВОС-191976А/072, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_3 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 44 від 02.03.2022.

01.03.2024 начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , яким повідомив, що солдат за мобілізацією ОСОБА_1 отримав травму 01.03.2024; діагноз: розтяг зв`язок правого гомілково-ступневого суглобу. Також зазначив, що до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 01.03.2024 звернувся сержант за мобілізацією ОСОБА_3 ТВО командира взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 та повідомив, що солдат за мобілізацією ОСОБА_1 отримав травму повертаючись з відпустки, підвернувши ногу на АДРЕСА_2 . Звернувся за медичною допомогою до травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», де був встановлений попередній діагноз та надана медична допомога, згідно надісланої ним фотокопії довідки №1857 від 01.03.2024 року. Сержантом за мобілізацією ОСОБА_3 було доведено солдату за мобілізацією ОСОБА_1 про необхідність звернутися до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 на що він категорично відмовився. Просив клопотати про проведення службового розслідування по факту отримання травми.

З метою виявлення причин та обставин, що призвели до травмування наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.03.2024 №189 «Про призначення службового розслідування» призначено комісію по розслідуванню травми. Комісії провести розслідування та матеріали розслідування надати на затвердження до 04.03.2024.

З Акту проведення розслідування нещасного випадку комісія зазначила про те, що вона не взмозі встановити факт отримання травми, оскільки щодо військовослужбовця ОСОБА_1 не зафіксовано звернення до медичної служби військової частини НОМЕР_1 , по факту отримання травми 01.03.2024 та не надано відповідних медичних документів та пояснень.

Станом на 14:00 04.03.2024 солдат ОСОБА_1 був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин. Протягом 01-04 березня неодноразово були спроби взяти пояснення у солдата та отримання оригіналу довідки про травмування, проте спроби не дали результатів.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.03.2024 №67 за порушення вимог статей 11, 12, 13, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, хіміка-дегазатора взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «Догана».

В подальшому 04.03.2024 ТВО командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_11 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , згідно якого доповів, що хімік-дегазатор взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 станом на 14:00 04.03.2024 відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин.

Цього ж дня, тимчасово виконуючому обов`язки командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_12 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.03.2024 №195 доручено провести службове розслідування.

Так, Актом службового розслідування встановлено наступні обставини та факти:

«З пояснень TBО командира взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 стало відомо, що о 09:00 годині 01.03.2024 при перевірці наявності особового складу, ним було виявлено відсутність на військовій службі хіміка-дегазатора відділення спеціальної обробки озброєння та техніки взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Військовослужбовцю ОСОБА_1 було надано чергову відпустку за 2024 рік на 15 діб з 15.02.2024 по 01.03.2024 він мав повернутися з відпустки у розташування військової частини НОМЕР_1 до 09:00 години. По телефону солдат ОСОБА_1 повідомив, що запізнюється, оскільки проспав. До 12:00 години 01.03.2024 він так і не з`явився, після чого сержант ОСОБА_3 зателефонував йому. По телефону військовослужбовець повідомив, що повертаючись з відпустки він підвернув ногу і отримав травму, викликав міську невідкладну допомогу і автомобілем невідкладної допомоги був доставлений у травмпункт, де йому надали першу допомогу. Після цього він поїхав додому знаходиться за адресою реєстрації. Для підтвердження своїх слів солдат ОСОБА_13 надіслав сержанту ОСОБА_3 телефоном за допомогою програмного додатка Viber травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької мі громади» №1857 з вказаною датою звернення 01.03.2024.

Близько 13:00 години 01.03.2024 сержант ОСОБА_3 поїхав до місця проживання солдата ОСОБА_14 , він вийшов до воріт огорожі приватного будинку де проживає, ворота не відчинив, виходити відмовився. На неодноразову вказівку тво командира взводу РХБЗ сержанта ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до військової частини за місцем служби, або звернутися до військового лікувального закладу він категорично відмовився посилаючись ка погане самопочуття.

Близько 17:00 години 01.03.2024 сержант ОСОБА_3 , за наказом заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_15 звернувся до травмпункту КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», де йому підтвердили запис в журналі зареєстроване звернення солдата ОСОБА_1 та відповідність довідки №1857 з вказаною датою звернення 01.03.2024 року.

Станом на 09:00 02.03.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Фактичне місце перебування військовослужбовця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

З пояснень хіміка-дозмметриста взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 стало відомо, що 01.03.2024, під час ранкового шикування о 09:00 ТВО командира взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 було виявлено відсутність на військовій службі хіміка-дегазатора відділення спеціальної обробки озброєння та техніки взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , який мав повернутися з відпустки до 09:00 01.03.2024.

Близько 13:00 години солдат ОСОБА_5 разом з сержантом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_16 поїхали до місця проживання солдата ОСОБА_1 . Військовослужбовець після телефонного дзвінка до нього вийшов до воріт приватного будинку де проживає, ворота не відчиняв, виходити відмовився. На вказівку 'ТВО* командира взводу РХБЗ сержанта ОСОБА_17 про необхідність з`явитися до військової частини за місцем служби, або звернутися до військового лікувального закладу він категорично відмовився посилаючись на погане самопочуття. На прохання надати медичну довідку про травмування, він повідомив що у нього її немає, вона знаходиться у лікаря.

З пояснень хіміка-дегазатора взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_16 стало відомо, що 01.03.2024, під час ранкового шикування о 09:00 ТВО командира взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_3 було виявлено відсутність на військовій службі хіміка-дегазатора спеціальної обробки озброєння та техніки взводу РХБЗ військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , який мав повернутися з відпустки до 09:00 01.03.2024.

Близько 13:00 години солдат ОСОБА_16 разом з сержантом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_5 поїхали до місця проживання солдата ОСОБА_1 . Військовослужбовець після телефонного дзвінка до нього вийшов до воріт приватного будинку де проживає, ворота не відчиняв, виходити відмовився. На вказівку ТВО командира взводу РХБЗ сержанта ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до військової частини за місцем служби, або звернутися до військового лікувального закладу вік категорично відмовився посилаючись на погане самопочуття.

12.03.2024 поштовим листом на адресу військової частини НОМЕР_1 , на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_18 надійшли 2 рапорти від солдата ОСОБА_1 вх. №1891 від 12.03.2024, перший з проханням звільнити його від виконання службових обов`язків з 01.03.2024 у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та зобов`язанням ним надати підтверджуючі документи після завершення лікування, другий рапорт з доповіддю про лікування за місцем проживання у зв`язку тимчасовою втратою працездатності.

В ході службового розслідування були отримані відповіді на запити до: гарнізонного шпиталю у в/ч НОМЕР_2 - на лікуванні не перебував у період з 01.03.2024; КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради - на лікуванні не перебував у період з 01.03.2024; КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради - на лікуванні не перебував у період з 01.03.2024 та за допомогою не звертався; КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцьк» Волинської обласної ради - по наявній базі даних не значиться, за наданням психіатричної допомоги не звертався; КП «МО ЛМТГ» (відповідь від 27.03.2024 року № 912/2.8.24) - в період з 01.03.2024 по 27.03.2024 на стаціонарному лікуванні не перебував, звертавсь амбулаторно 01.03.2024, 20.03.2024, 21.03.2024».

За результатами службового розслідування прийнято наказ від 02.04.2024 №107, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову невідповідність».

Також наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 №105 та від 01.05.2024 №138 позбавлено виплату премій за березень-квітень 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; 5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні. Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону. Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення. Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до п.144-6 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення. Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут №548-ХІV).

Статтею 3 Статуту №548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з ст.27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до вимог ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ст.5 Дисциплінарного статуту).

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

При цьому, згідно абз.4 ст.45 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Статтею 56 Дисциплінарного статуту визначено, що Командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами «а»-»ґ», а також пунктами «д»-»ж»(до підполковника включно) ст.48 цього Статуту.

Положеннями ст.83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Вимогами п.1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Також, ст.92 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Як встановлено судом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №195 від 04.03.2024 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що відсутній на службі без поважних причин з 01.03.2024.

При цьому, нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається в зазначений час для подальшого несення військової служби, зокрема, з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.

Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував.

Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.

Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, у разі призначення або переведення до нового місця служби командир (начальник) військової частини доповідає своєму безпосередньому командиру та повідомляє начальнику органу військової служби правопорядку (ВСП) усно протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення. Після усного донесення та повідомлення протягом доби командир подає письмову доповідь.

В особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії мають право на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки або звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України. Військовослужбовці також мають право особисто подавати документи для оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а також для оформлення звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 186 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії військовослужбовцям, відрядженим до військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, надаються командирами таких військових частин за місцем тимчасового виконання службових обов`язків. Посадова особа, яка надала такі відпустки, письмово інформує про це командира військової частини, який направив військовослужбовця у відрядження.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерств оборони України від 15.09.2022 №280, військовослужбовці з числа тих, що перебували на лікуванні або оздоровленні (змінний склад), після лікування (оздоровлення) направляються закладами охорони здоров`я безпосередньо до військових частин за місцем їхньої служби. Про виписаних військовослужбовців командири (керівники) закладів охорони здоров`я повідомляють командирів їхніх військових частин.

Відповідно до пункту 22 розділу XII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерств оборони України від 15.09.2022 №280, військовослужбовці, евакуйовані внаслідок поранень, через хворобу до закладів охорони здоров`я (у тому числі цивільних медичних закладів) та які знаходяться на лікуванні за межами військової частини (у військових закладах охорони здоров`я гарнізону, регіону), за поданням командирів військових частин звільняються з посад та зараховуються у розпорядження посадових осіб, які мають право призначати на ці посади (додаток 60).

Після одужання військовослужбовці із закладу охорони здоров`я направляються:

- придатні за станом здоров`я (у воєнний час) за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до військових частин за місцем проходження служби до поранення (хвороби) або резервних (навчальних) військових частин за місцем дислокації, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають;

- непридатні за станом здоров`я (у воєнний час) військовослужбовці за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до попереднього місця служби, або, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають,- до визначеного у наказі про звільнення з військової служби районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік (крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом).

Відтак, законодавством визначено порядок направлення військовослужбовця на лікування.

В той же час ОСОБА_1 вказує, що відповідно до довідки КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади (травмпункт) від 01.03.2024 №1857, діагноз: розтяг зв`язок; рекомендовано: амбулаторне лікування у травматолога за місцем проживання, рентгенографія.

Таким чином, він самостійно проходив реабілітацію.

Крім того, характер травми дозволяв позивача належним чином повідомити про неможливість з`явитись до місця несення служби, відтак, у суду наявні достатні підстави для висновку про неналежну поведінку позивача, яка виразилась в неприбутті на військову служби та неповідомленні про причини неприбуття.

З огляду на наведене, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2024 №67 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догана, пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 №105 «Про виплату премії та надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за березень 2024 року» в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії у розмірі 100% за березень 2024 року, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 02.04.2024 №107 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність, пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 №138 «Про виплату премії та надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за квітень 2024 року» в частині позбавлення солдата ОСОБА_1 премії у розмірі 100% за квітень 2024 року прийняті відповідачем правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф. А. Волдінер