Справа № 400/8768/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 р. № 400/8768/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,21028, вул. Зодчих, 22,м. Вінниця,Вінницька обл., Вінницький р-н,21005

провизнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2024 №86 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського кружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач 2) в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 27.08.2024 року №86 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період роботи в колгоспі ім.Мічуріна Братського району Миколаївської області(в подальшому реорганізований в СТОВ ім.Мічуріна) з 22.10.1979 року по 12.05.1987 року, з 20.09.1987 року по 07.10.2003 року, з 23.03.2010 року по 19.05.2011 року, та з 11.03.2015 року по 16.06.2015 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області () зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи в колгосп ім.Мічуріна Братського району Миколаївської області(в подальшому реорганізований в СТОВ ім.Мічуріна) з 22.10.1979 року по 12.05.1987 року, з 20.09.1987 року по 07.10.2003 року, з 23.03.2010 року по 19.05.2011 року, та з 11.03.2015 року по 16.06.2015 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області () повторно розглянути заяву від 20.08.2024 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням рішення суду.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, проте головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області їй було відмовлено в задоволенні цієї заяви, з огляду на те, що в неї відсутній необхідний страховий стаж. Такого висновку орган Пенсійного фонду України дійшов з огляду на те, що до страхового стажу не підлягає зарахуванню період трудової діяльності в колгоспі ім.Мічуріна зазначений в трудовій книжці колгоспника, з 1979 року по 1998 року. Свою відмову відповідач мотивує тим, що неможливо зарахувати даний період роботи через відсутність інформації про встановлену та фактично відпрацьовану кількість вихододнів. Позивачка не погоджується з такою позицією і зазначає про відсутність її вини в тому, що колгоспу ім.Мічуріна Братського району Миколаївської області як і його правонаступника СТОВ ім.Мічуріна, немає і тому вона не може підтвердити довідкою спірні періоди роботи, при цьому записами в трудовій книжці стаж підтверджено. Відтак позивачка вважає відмову Пенсійного фонду протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 19.09.2024 суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, запропонував сторонам подати заяви по суті справи.

03.10.2024 на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що за результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії встановлено, що до страхового стажу не підлягають зарахуванню періоди роботи з 1979 рік по 1998 рік в колгоспі імені Мічуріна Братського району Миколаївської області (в подальшому реорганізований в СТОВ ім. Мічуріна), оскільки для зарахування необхідно надати довідку з нарахуванням трудоднів за рік та встановленим мінімумом вихододнів, довідку про реорганізацію колгоспу; період навчання з 01.08.1978 по 31.01.979 згідно свідоцтва №10 від 26.01.1979 року, оскільки у свідоцтві відсутнє рішення кваліфікаційної комісії. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Також, відзив на позов надійшов до суду і від відповідача 1. У відзиві викладено мотиви незгоди з позовом, аналогічні заявленим відповідачем 2. Відповідач 1 просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористалась своїм правом на відповідь на відзив.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не є спірним, що 20.08.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 60 років.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.

Розглянувши подані заявником документи відповідач 2 27.08.2024 прийняв рішення № 86 про відмову в призначенні пенсії. За висновком органу Пенсійного фонду України у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Рішення мотивоване тим, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 20.08.2024 та доданих до неї документів, до загального страхового стажу не враховано:

- період роботи в колгоспі ім. Мічуріна, зазначений у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , дата заповнення 03.03.1983 року, з 1979 року по 1998 рік, оскільки інформацію про встановлену та фактично відпрацьовану кількість вихододнів слід підтвердити уточнюючою довідкою в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Крім того, слід надати документи про перейменування колгоспу.

- період навчання з 01.08.1978 по 31.01.979 згідно свідоцтва №10 від 26.01.1979 року, оскільки у свідоцтві відсутнє рішення кваліфікаційної комісії. Для зарахування зазначеного періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку.

Страховий стаж зараховано з 01.01.1999 року згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В матеріалах справи є копія трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 . За відомостями цієї книжки позивачка у 1979 році вступила в колгосп ім. Мічуріна Новокостянтинівської сільради Братського району Миколаївської області. 12.05.1987 ОСОБА_1 звільнена з колгоспу тимчасово в зв`язку з переходом на іншу роботу. З 20.09.1987 позивачку прийнята на роботу в колгоспі ім. Мічуріна різноробочою.

В трудовій книжці колгоспника міститься запис від 14.02.2000 про те, що КСПО ім Мічуріна перетворено в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна.

07.10.2003 позивачка звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України.

В графі трудової книжки колгоспника «кількість пророблених людиноднів за рік» міститься відповідна інформація за період 1979-2003 роки.

Вважаючи неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-ХІІ, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вбачається з матеріалів справи, копією трудової книжки колгоспника підтверджується, що позивачка в період з 1979 року по 1988 рік працювала в колгоспі ім. Мічуріна Братського району Миколаївської області (в подальшому реорганізований в СТОВ ім. Мічуріна). У вказаній трудовій книжці колгоспника зазначено кількість відпрацьованих вихододнів, отримана заробітна плата.

Записи трудової книжки в повній мірі підтверджують спірні періоди роботи позивача, є чіткими, логічними і послідовними, не містять виправлень, дописувань та інших дефектів, не підлягають подвійному тлумаченню. Отже, ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу позивачки. Доказів, які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача, відповідач не надав.

З огляду на зазначене суд вважає, що з наданої позивачем трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 можна встановити встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні позивача за період роботи в колгоспі з 1979 по 1998 роки.

Враховуючи, що надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу є необхідним лише у разі відсутності в трудовій книжці/або у відповідних записах певних відомостей, в даному випадку потреба в таких довідках про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні не вбачається.

Крім того, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу, зокрема, архівних довідок, не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21.06.2019 у справі №727/384/17 та від 10.12.2020 у справі №195/840/17, за якою відсутність додаткових відомостей, а саме уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудоднів та кількість відпрацьованих вихододнів (трудоднів) не може бути підставою для не зарахування даного періоду в страховий стаж позивача.

За таких обставин суд не погоджується з висновками відповідача 2, викладеними в оскаржуваному рішенні, щодо необхідності надання позивачкою уточнюючих довідок для підтвердження стажу роботи в період з 1979 по 1998 роки, оскільки стаж в цей період підтверджується відомостями трудової книжки.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу періоду її роботи у колгоспі ім. Мічуріна (СТОВ ім Мічуріна) з мотивів не надання документу про встановлений та вироблений мінімум трудової участі.

Окрім того, на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зверталася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Суд зазначає, що в даному випадку, відповідачем при прийнятті рішення від 17.05.2024 про відмову у зарахуванні до загального стажу певних періодів та у призначенні пенсії позивачці, не було досліджено належним чином періоди її роботи.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).

Суд наголошує, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення/перерахунок пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачці надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним в колгоспі ім. Мічуріна і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивачки.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем своїх прав, передбачених Законом №1058-V.

В даному випадку, орган Пенсійного фонду не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації, викладеної у трудовій книжці на підтвердження стажу позивачки.

Враховуючи, викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем рішення про неврахування до стажу позивачки, що дає право на оформлення пенсії за віком, періоду з 1979 по 1998 роки прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Щодо періоду з 01.01.1999 по 07.10.2023, то з відзиву відповідача 1 вбачається, що робота в цей час зарахована до стажу позивачки лише в частині, яка підтверджена даними персоніфікованого обліку.

Оцінюючи спірні відносини в цій частині, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону № № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже до страхового стажу зараховуються повні місяці за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Систему персоніфікованого обліку було впроваджено з 01.07.2000 постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування».

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IVперсоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (абзац двадцять п`ятий).

Згідно з частиною першою статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом (частина друга статті 21 Закону №1058-IV).

Між сторонами є спірним чи підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи на 01.01.1998 по 07.10.2003, в який позивач працювала в СТОВ імені Мічуріна.

Як зазначено вище, зарахування страхового стажу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку передбачено Законом №1058-1V, який набув чинності з 01.01.2004.

Отже до 01.01.2004 страховий стаж визначається згідно з відомостями трудової книжки.

Відтак, суд застосовує приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як нормативні акти вищої юридичної сили, тому доходить висновку, що стаж роботи за період з 01.01.1998 по 07.10.2003 (тобто, період роботи до набрання чинності Законом №1058-1V) підлягає зарахуванню до стажу позивачки за відомостями, зазначеними у її трудовій книжці.

Водночас, відносно періоду з 23.03.2010 по 19.05.2011 та з 11.03.2015 по 16.06.2015, вимога про зарахування яких до стажу позивачки міститься в позові, то суд з огляду на надані відповідачем 1 докази встановив, що цей період включено до стажу роботи позивачки, що підтверджується формою РС-право та формою ОК-5.

Відтак, позовні вимоги щодо зарахування до стажу роботи позивачки періоду з 23.03.2010 по 19.05.2011, з 11.03.2015 по 16.16.2015 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки відмова відповідача у зарахуванні цих періодів відсутня.

Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання органу Пенсійного фонду України зарахувати до стажу роботи спірні періоди роботи позивачки в колгоспі ім. Мічуріна Братського району Миколаївської області(14.02.2000 перетворений в СТОВ ім. Мічуріна) з 22.10.1979 року по 12.05.1987 року, з 20.09.1987 року по 07.10.2003 року, а також повторно розглянути заяву позивача від 20.08.2024, та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 968,96 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань органу Пенсійного фонду України, яке прийняв оскаржуване рішення (відповідач 2), оскільки в цілому позовні вимоги задоволено.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головнеого управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,21028 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 27.08.2024 року №86 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи в колгоспі ім. Мічуріна Братського району Миколаївської області (в подальшому реорганізований в СТОВ імені Мічуріна) з 22.10.1979 року по 12.05.1987 року, з 20.09.1987 року по 07.10.2003 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Вінницькій області повторно розглянути заяву від 20.08.2024 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням рішення суду.

5. В іншій частині позову - відмовити

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,21028 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко