Справа № 300/2208/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2024 р. справа № 300/2208/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Підгайна Віта Володимирівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у виплаті страхових виплат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були призупинені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.08.2022 по 01.08.2023;
- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхові виплати, які не були своєчасно виплачені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.08.2022 по 01.08.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.23).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 09.04.2024, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що право на звернення до органів Фонду соціального страхування України (до 31.12.2022) та з 01.01.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та/або до суду за поновленням виплати страхових коштів, включаючи їх нарахування, належало особисто потерпілому ОСОБА_2 . Звернуто увагу суду, що ОСОБА_2 за життя не вчинено дій, спрямованих на відновлення призупиненої страхової виплати, внаслідок чого, з 01.08.2022 по день смерті страхові виплати останньому не нараховувалися. Зазначено, що дружина, ОСОБА_1 , у цій справі не прийняла спадщину як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 , інформації щодо наявності дітей від шлюбу або про їх відмову від спадщини у позові не міститься, отже, як спадкоємець ОСОБА_2 , не має права на страхові виплати, що за життя спадкодавця йому не нараховано і на які за його життя право було припинено (а.с.26-32).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_2 з 01.11.2001 по липень 2022 року перебував на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області та отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з професійним захворюванням, призначені відповідно Закону № 1105-XIV.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 31.08.2023 (а.с.13).
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.02.1985 та не є спірним між сторонами (а.с.14).
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 припинено щомісячну страхову виплату в розмірі 5581,84 грн. з 01.08.2022 на підставі пункту 6 частини 1 статті 46, частини 2 статті 16 Закону № 1105-XIV (невідоме місце мешкання).
11.09.2023 позивачка звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити виплату неотриманих сум страхованих виплат у період з 01.08.2022 по 01.07.2023 (зворотна сторона а.с.46).
Листом від 02.10.2023 № 5962-6146/Н-02/8-1200/23 повідомив позивачку про те, що здійснення страхових виплат ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 частини 1 статті 46, частини 2 статті 16 Закону №1105-XIV, було призупинено з 01.08.2022 у зв`язку з відсутністю інформації про його місцезнаходження, неможливістю провести верифікацію даних потерпілого та відсутністю з ним зв`язку до отримання інформації про дані особи, її місце мешкання тощо. Сума страхових виплат за період з 01.08.2022 по 14.07.2023 не була нарахована на момент смерті потерпілого, в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України спадкодавцю не належала, внаслідок чого, не може передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини. До відома позивача доведено, що частиною десятою статті 41 Закону № 1105-XIV визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті таких осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності включаються до складу спадщини (а.с.12).
При цьому, як видно зі змісту даного листа та доданого розрахунку, щомісячні страхові виплати за серпень 2022 року по дату смерті ОСОБА_2 не були нараховані.
До вказаного листа відповідачем було додано також копію спірної постанови.
Позивачка, вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її право на належне соціальне забезпечення, звернулася до суду з метою захисту своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями статті 64 Конституції України установлено, що конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного чи надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Зокрема, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також гарантії працюючих громадян стосовно їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю і пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені нормами Закону № 1105-ХІV.
Відповідно до частин 1 та 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються із:
1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Частиною 1 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:
1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;
2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.
Відповідно до положень частини 5 статті 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно із цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.
Згідно з частинами 4 та 7 статті 47 зазначеного Закону виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.
Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".
Згідно зі статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, яка була чинною на час припинення (зупинення) ОСОБА_2 страхових виплат), страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:
1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;
3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;
4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;
5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню;
6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Так, відповідно до пункт 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Разом з тим, суд зазначає, що з 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, частина 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення якого припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.
Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.
Частинами 3 - 8 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону (Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX) також визначено, що до завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.
Установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.
Фонду соціального страхування України забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Установлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.
Стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.
Отже, з 01 січня 2023 року (у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, які реорганізуються шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) повноваження управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях передані до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України.
Судом також встановлено, що станом на час розгляду справи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області припинено.
Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, будучи територіальним органом Пенсійного фонду України, є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, отже, є належним відповідачем у даній справі.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01.11.2001 по липень 2022 року перебував на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області та отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з професійним захворюванням, призначені відповідно Закону № 1105-XIV.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 31.08.2023 (а.с.13).
При цьому, як видно зі змісту даного листа та доданого розрахунку, щомісячні страхові виплати за серпень 2022 року по дату смерті ОСОБА_2 не були нараховані, тобто фактично припинення виплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 мало місце з 01.08.2022.
В даному аспекті суд зазначає.
Правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні визначає Закон України від 03 грудня 2019 року № 324-ІХ «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» (далі Закон № 324).
Метою цього Закону є підвищення адресності державних виплат, сприяння розбудові системи соціального забезпечення, а також забезпечення ефективного використання бюджетних коштів.
За визначенням, наведеним в пункті 1 частини 1 статті 1 Закону № 324, верифікація комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 324 державні виплати пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.
Джерелом інформації є автоматизовані інформаційні системи, реєстри, бази даних інформації про реципієнтів, отримані від суб`єктів надання інформації (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону № 324).
За визначенням, наведеним в пункті 6 частини 1 статті 1 Закону № 324, орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону № 324 рекомендація повідомлення про результат верифікації державних виплат щодо невідповідності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання і розмір таких виплат.
Принципи здійснення верифікації та моніторингу державних виплат визначені статтею 3 Закону № 324.
До них належать: 1) дотримання верховенства права; 2) забезпечення прав і свобод людини та громадянина; 3) неупередженість та об`єктивність; 4) відкритість, прозорість і системність діяльності щодо проведення верифікації державних виплат.
Завдання органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, визначені статтею 4 Закону № 324, зокрема, такими завданнями є: здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат; забезпечення функціонування інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу і забезпечення захисту інформації, що накопичується, обробляється та аналізується в цій платформі, відповідно до вимог законодавства; проведення моніторингу державних виплат, що здійснюють відповідні органи, стосовно кожного реципієнта; узагальнення практики застосування законодавства з питань державних виплат, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення; надання органам, що здійснюють державні виплати, рекомендацій за результатами проведення верифікації державних виплат; проведення аналізу врахування наданих рекомендацій органами, що здійснюють державні виплати.
Результат верифікації державних виплат унормований положеннями статтею 16 Закону № 324.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону № 324 за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо: проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 324 орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання.
Частиною 3 статті 16 Закону № 324 визначено, що за результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: призначення (перерахунку) державної виплати; припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.
Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.
Відповідно до частини 5 статті 16 Закону № 324 у разі виявлення недостовірної інформації, наданої реципієнтом, на підставі якої було призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, органи, що здійснюють державні виплати, надсилають таким реципієнтам вимогу щодо повернення неправомірно або надміру отриманої державної виплати.
Згідно з частиною 6 статті 16 Закону № 324 орган, що здійснює державні виплати, за результатами опрацювання рекомендацій надає інформацію про прийняті рішення органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.
З-поміж іншого, частиною 3 статті 16 Закону № 324 передбачена можливість прийняття рішення щодо припинення нарахування та/або здійснення державної виплати (пункт 2 частини 3 статті 16 Закону № 324).
Законодавство, яке регламентує здійснення щомісячних страхових виплат, включає Конституцію України, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закон № 1105, а на час виникнення спірних правовідносин також Порядки № 11 і № 27.
Між тим, згідно з пунктом 1.11 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11) страхова виплата припиняється у випадках, передбачених статтею 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 998 (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 998).
Відповідно до вимог пункту 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11, у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати.
У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.
Будь-яких доказів поновлення ОСОБА_2 нарахування та виплати оскаржуваної щомісячної страхової виплати з 01.08.2022 суду не надано.
Таким чином, аналізуючи надані докази, на момент подання позивачкою заяви з питань отримання соціальної виплати за померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01.08.2022 по 01.08.2023 не було вирішено питання щодо правомірності такого припинення або необхідності поновлення оскаржуваної виплати.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову у виплаті страхових виплат ОСОБА_1 , які були призупинені ОСОБА_2 , за період з 01.08.2022 по 01.08.2023 за наслідками проведеної верифікації страхових виплат, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи позивачки, викладені у адміністративному позові, є необґрунтованими та безпідставними.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого, в задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.