Справа № 462/6603/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 462/6603/24 пров. № А/857/23416/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Затолочного В.С., Гінди О.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 вересня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 462/6603/24 (головуюча суддя Галайко Н.М., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, ДПП), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ІНА № 2774518 від 07.08.2024 року, щодо позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються зі сплати судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернуто позивачу на підставі ч.4 ст. 169 КАС України. у зв`язку з не усуненням у встановлений строк недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, тому просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 22 серпня2024 року про залишення позовної заяви без руху ним подано заяву про усунення недоліків від 29.08.2024 року, у якій ОСОБА_1 зазначив, що оригінал постанови в межах строку наданого судом першої інстанції на усунення недоліків скерував поштою на адресу суду в порядку виконання ухвали суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року про залишення позовної заяви без руху. Також, апелянт зазначає, що маючи сумніви, що скерований оригінал буде прийнятий судом першої інстанції як доказ, що підтверджує вказані в позовній заяві обставини, позивачем в силу ч. 7 ст. 161 КАС України також заявлено клопотання про витребування оскаржуваної постанови у відповідача. Однак, судом першої інстанції не було взято до уваги його прохання та пояснення з приводу даного недоліку позовної заяви.

Щодо доцільності у порядку виправлення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 витребувати від позивача письмові пояснення (згоду) щодо можливості залучення до розгляду справи в якості відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області, позивач в цій частині усунув недолік позовної заяви, а саме подав заяву від 29.08.2024 року у вигляді заяви про залучення співвідповідача із зазначенням кола відповідачів (Департамент патрульної поліції, його структурний підрозділ Управління патрульної поліції у Житомирській області та Головне управління Національної поліції у Житомирській області) та клопотанням про витребування оскаржуваної постанови у відповідачів.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції передбачену в ч. 2ст. 312 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями цієї статті.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, необхідною умовою для повернення позивачу поданої ним позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) позовна заява залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог ст.160, 161 КАС України; 2) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом.

Отже, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що позивачем для усунення недоліку позовної заяви в частині подання до суду першої інстанції копії оскаржуваної постанови, та належним чином засвідчені копії документів, у виді, з якого можливо встановити зміст, ним подано оригінал постанови Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ІНА №2774518 від 07 серпня 2024 року, з якої неможливо в повній мірі встановити всі обставини інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що він жодного клопотання не подавав, зокрема в розумінні статті 80 КАС України, також не зазначив заходи, яких особа вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездітності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Статтями 79 та 80 КАС України визначено порядок подання доказів та у разі неможливості самостійно надати докази, право учасника справи подати клопотання про витребування доказів судом крізь призму принципу змагальності та доведення перед судом вимог та заперечень у спосіб подання доказів.

Судом першої інстанції не враховано, що дана справа про протиправність дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в якій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездітності покладається на відповідача. Саме суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 7 статті 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

З врахуванням норм ч. 7 ст. 161 КАС України позивач у своїх поясненнях від 29.08.2024 заявляв клопотання про витребування оскаржуваної постанови у відповідача, однак судом першої інстанції його було проігноровано.

З матеріалів справи встановлено, що позивач скерував поштовим зв`язком оригінал оскаржуваної постанови на адресу суду в порядку виконання ухвали суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року про залишення позову без руху в межах строку на усунення недоліків, про що зазначено у поясненнях скерованих суду через функціонал «Електронний кабінет» електронного суду. Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням позивача про те, що суд першої інстанції повинен був, враховуючи строки поштового перебігу, дочекатись скерованого на виконання ухвали поштового відправлення з вмістом оскаржуваної постанови та дати оцінку такій.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та норми адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем було усунуто недоліки своєї позовної заяви в цій частині та вжито заходи для отримання цього доказу, а саме заявлено клопотання про витребування його у відповідача.

Щодо другого недоліку позовної заяви ОСОБА_1 в частині суб`єктного складу слід зазначити наступне.

З оригіналу постанови долученої позивачем до матеріалів справи можливо встановити, що предметом розгляду даної справи є законність постанови поліцейського 1 взводу 3 роти батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Шеремета О.В. по справі про про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення органами Національної поліції здійснюється в порядку, визначеному розд. IV КУпАП.

Так, згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху(ст. 125 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20КУпАП"вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень.

Така правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачем у даній справі визначено Департаменту патрульної поліції.

Разом з тим, при розгляді справ про адміністративні правопорушення управління патрульної поліції, які є структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції без створення окремої юридичної особи, діють від імені центрального органу виконавчої влади, тобто Департаменту патрульної поліції.

Отже, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є територіальним (структурним) підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що саме Департамент патрульної поліції є належним відповідачем у даній справі, від імені якого виступав поліцейський 1 взводу 3 роти батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Шеремет О.В., уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.

Крім того, позивач на виконання ухвали суду від 22 серпня 2024 року про залишення позовної заяви без руху ним було скеровано позовну заява у новій редакції, враховуючи функціональні можливості системи «Електронний суд» у вигляді заяви про залучення співвідповідача з зазначенням кола відповідачів, а саме: Департаменту патрульної поліції, його структурного підрозділу Управління патрульної поліції у Житомирській області та Головного управління Національної поліції у Житомирській області.

З огляду на викладене та з врахуванням поданої ОСОБА_1 заяви про усунення недоліків позовної заяви від 29.08.2024, колегія суддів приходить до висновку, що спірна ухвала суду про повернення позовної заяви є передчасною та підлягає скасуванню.

Положеннями частини 5 статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A № 333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви № 38366/97, № 38688/97, № 40777/98, № 40843/98, № 41015/98, № 41400/98, № 41446/98, № 41484/98, № 41487/98, № 41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pеrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява № 3256-57) Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

За цих умов, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду про наявність підстав для повернення позову передчасними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 вересня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 462/6603/24 скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді В. С. Затолочний
О. М. Гінда