Справа № 140/10266/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року ЛуцькСправа № 140/10266/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в.ч. НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №1163 від 20.08.2024 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №1163 за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абзацу 4, 5 статті 11, статті 16, абзацу 2 статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройний Сил України, абзацу 2 статті 4 частини 1 статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що створило загрозу настанню тяжких наслідків (можливе невиконання бойових завдань військовослужбовцями і стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 , внаслідок низького рівня морально психологічного стану особового складу) він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Позивач вважає, що даний наказ прийнятий з грубим порушенням процесуальних та матеріальних норм, містить суперечливі висновки, зроблені на підставі неналежним чином досліджених доказів, та ґрунтується на неналежних доказах.

Вказує на те, що службове розслідування ґрунтується виключно на відібраних поясненнях майора ОСОБА_2 та його. Жодних розпоряджень, про які йдеться в рапорті, від майора ОСОБА_2 не отримував. Всі обов`язки відповідно за займаною посадою виконував відповідально та вчасно, про що свідчить відсутність дисциплінарних стягнень за час перебування на займаній посаді.

Вважає, що оскаржений наказ є необґрунтованим, тобто винесений без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відсутні докази вчинення ним дисциплінарного проступку. Крім того, застосований до нього вид дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є таким, що застосований не у порядку зростання.

З урахуванням наведеного, просив суд задовольнити його позовні вимоги (а.с.1-10).

Ухвалою суду від 27.09.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) (а.с.30).

У відзиві на позовну заяву від 12.10.2024 представник відповідача в.ч. А7028 не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки в наданому в ході службового розслідування поясненні позивач з явною неповагою вказав, що всі описані в рапорті в.о. командира батальйону військової частини НОМЕР_1 порушення допущені саме майором ОСОБА_2 , чим грубо порушив принципи компетентності та корпоративності Кодексу доброчесної поведінки та професійної етики військових посадових осіб, державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженого Міністром оборони України 15.03.2017. Однак, відповідей щодо стану справ з морально-психологічного забезпечення в 1 стрілецькому батальйоні військової частини НОМЕР_1 , відповідальним за яке якраз був позивач не надав.

Крім того, в межах службового розслідування встановлено факти систематичної бездіяльності позивача, що проявилось у низькому рівні морально-психологічного стану особового складу та створило загрозу настанню тяжких наслідків в умовах активних бойових дій - загрози життю та здоров`ю військовослужбовців, втрати визначених позицій 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 .

Вважає доводи позивача про обов`язковість проведення службової перевірки перед призначенням службового розслідування надуманими та такими, що не відповідають законодавчим приписам. А отже, командиром частини правомірно та обґрунтовано, в межах компетенції, з врахуванням характеру дисциплінарного проступку та умов, за яких його було вчинено, прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення, саме у вигляді суворої догани. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю (а.с.36-38).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до положень статей 257, 262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи та матеріали на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 2 та пунктом 17 частини 1статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові засади організації та діяльності Збройних сил України, статус військовослужбовців, а також порядок проходження військової служби в ЗСУ регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон України №2232-ХІІ), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що майор ОСОБА_1 в період з 28.02.2022 року по 27.08.2024 року проходив військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_2 та Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира з психологічної підтримки персоналу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1163 від 20.08.2024 за неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення вимог абзацу 4, 5 статті 11, статті 16, абзацу 2 статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройний Сил України, абзацу 2 статті 4 частини 1 статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що створило загрозу настанню тяжких наслідків (можливе невиконання бойових завдань військовослужбовцями і стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 , внаслідок низького рівня морально психологічного стану особового складу) ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (а.с.23-27).

Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд зазначає наступне.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII).

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування став рапорт тво командира 1 стрілецького батальйону в.ч. НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , який просив відсторонити майора ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків у зв`язку з систематичним невиконанням відданих розпоряджень та неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у низькому рівні проведення роботи щодо підтримки та забезпеченні здорового соціального психологічного клімату серед військовослужбовців 1 стрілецького батальйону, низьким морально-психологічним станом підрозділу (а.с.20).

Наказом командира в.ч. НОМЕР_1 від 05.08.2024 № 1578 призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню позивачем службових обов`язків, що створило загрозу настанню тяжких наслідків (можливого невиконання бойових завдань військовослужбовцями 1 стрілецького батальйону в районі АДРЕСА_1 , внаслідок низького морально-психологічного стану особового складу), притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності та/або матеріальної відповідальності (а.с.43-44).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608) службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення: причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

За наслідками службового розслідування складено акт службового розслідування від 14.08.2024 (а.с.40-42).

Відповідно до вищевказаного акту, вбачається, що в ході службового розслідування було відібрано пояснення від майора ОСОБА_2 , який пояснив, що позивач не цікавиться морально-психологічним станом особового складу у підрозділах, не проводив виховну роботу та не доповідав про стан військової дисципліни, все це створило загрозу настанню тяжких наслідків (можливе невиконання бойових завдань військовослужбовцями 1 стрілецького батальону в районі АДРЕСА_1 ).

В свою чергу ОСОБА_1 в своїх поясненнях від 08.08.2024 зазначив, що за час перебування майора ОСОБА_2 на посаді командира 1 стрілецького батальйону, він жодного разу не цікавився проведеною роботою та виконаними завданнями його заступником з психологічної підготовки персоналу. Жодних розпоряджень, про які йдеться в рапорті ОСОБА_2 не отримував. Всі обов`язки відповідно за займаною посадою виконував відповідально та вчасно, про що свідчить відсутність дисциплінарних стягнень за час перебування на займаній посаді. Вказує, що причиною проблем з морально-психологічним станом у підрозділі стало невміння слухати про проблемні питання військовослужбовців 1 стрілецького батальйону їхнім командиром.

Відповідно до статі 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з пунктами 29, 30 Статуту за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть були начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до статті 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Суд наголошує, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Жодних доказів про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків в ході проведення службового розслідування не здобуто та матеріалами службового розслідування не встановлено.

Крім того, в ході службового розслідування відсутні будь-які посилання на критерії оцінювання морально-психологічного стану особового складу 1 стрілецького батальйону, і чим саме доведені дані твердження про можливість настання тяжких наслідків.

Відповідно до пункту 3.2 Наказу ГШ МО України №153 від 29.04.2017 року «Про затвердження інструкції з оцінювання морально-психологічного стану особового складу Збройний Сил України» оцінювання МПС особового складу полягає у спільній роботі командирів (начальників), офіцерів структур МПЗ, інших посадових осіб щодо визначення рівня сформованості МПС особового складу військ (сил).

Згідно із пунктом 2.1.6 вищевказаного Наказу об`єктивні і суб`єктивні чинники (далі - ОСЧ), які впливають на МПС особового складу- сукупність об`єктивних морально- етичних, соціально-політичних, організаційно-управлінських, оперативно-тактичних (бойових), матеріально-технічних, природно-географічних, часових умов і суб`єктивних чинників (тих, що створюються командирами (начальниками), які впливають на МПС та поведінку особового складу під час підготовки та в ході виконання завдань за призначенням.

До основних об`єктивних і суб`єктивних чинників, які впливають на виконання завдань військовослужбовцем (особовим складом) належать:

задоволеність укомплектованістю особовим складом;

задоволеність станом озброєння і бойової техніки; рівень впливу тривалості виконання службових (навчальних, навчально- бойових) завдань і ведення бойових дій на психологічний етан військовослужбовців;

рівень впливу випадків загибелі (поранення) військовослужбовців (бойових втрат), аварій, катастроф подальшу повсякденну життєдіяльність;

рівень забезпечення речовим майном (своєчасність видачі, наявність необхідних речей);

задоволеність продовольчим забезпеченням (кількість та якість їжі); рівень медичного забезпечення виконання завдання за призначенням: задоволеність грошовим забезпеченням (своєчасністю виплат); задоволеність побутовими умовами проживання;

задоволеність наданням відпусток, відпочинку і дозвілля; рівень авторитету, лідерства і професійної компетентності безпосереднього командира (начальника);

здатність командування (командирів, начальників) до негайного реагування на обстановку, що різко змінюється та ухвалення оптимальних рішень;

підготовленість підрозділу до виконання завдань за призначенням; рівень впливу погодно-кліматичних умов на виконання завдань за призначенням;

рівень психологічної готовності співслужбовців (підлеглих) до виконання службового (навчального, навчально-бойового), бойового завдання;

рівень стійкості військовослужбовців до негативного інформаційно- психологічного впливу;

своєчасність та актуальність інформації, яку надають командири (начальники);

задоволеність військовослужбовців рівнем соціального захисту; задоволеність прийнятими військово-політичними рішеннями керівництва держави щодо національної безпеки тощо.

До вищезазначених об`єктивних і суб`єктивних чинників можуть додаватися інші, які визначаються специфікою і характером виконання завдань за призначенням, а також умовами обстановки.

Отже, матеріали службового розслідування не містять жодної інформації про те що саме було досліджено, та які фактори стали причиною низького МПС особового складу батальйону та безпосередньої вини позивача в цьому.

Також, відповідачем в хобі службового розслідування не встановлено жодних фактів відмови позивача виконувати розпорядження майора ОСОБА_2 .

Зі спірного наказу не можливо встановити, в чому саме полягало порушення позивачем абзацу 4, 5 статті 11, статті 16, абзацу 2 статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройний Сил України, абзацу 2 статті 4 частини 1 статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Таким чином, суд дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 року №1163 «Про результати службового розслідування» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів, та заперечень сторін, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність прийняття ним оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 року №1163 «Про результати службового розслідування», яким заступника командира з психологічної підтримки персоналу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 132, 137, 244, 143, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 року №1163 «Про результати службового розслідування», яким заступника командира з психологічної підтримки персоналу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський