Справа № 400/3413/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

19 листопада 2024 р.справа № 400/3413/24

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у відмові надати позивачу відстрочку;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати позивачу відстрочку.

В обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що 22 березня 2024 р. особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подав на ім`я керівника письмову заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст. 23 ч. 1 абз. 10 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки він здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом І групи. Відповідач заяву не розглянув і будь-якого рішення за наслідками її розгляду не прийняв. Позивач наполягає, що подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 всі необхідні документи, які безсумнівно доводять факт здійснення ним догляду за особою з інвалідністю, а тому відмова останнього в оформленні позивачу відстрочки, носить протиправний характер.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, з будь-якими заявами або клопотаннями до суду не звертався.

Як передбачено ст. 159 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд не вбачає підстав вважати неподання відповідачем відзиву, як визнання ним позову.

Відповідно до ст. 162 ч. 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

22 березня 2024 р. ОСОБА_1 подав на ім`я керівника Вознесенського РТЦК письмову заяву, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі ст. 23 ч. 1 абз. 10 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто у зв`язку із здійснення догляду за матір`ю інвалідом І групи.

До заяви позивач долучив копію паспорта матері - ОСОБА_2 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію довідки МСЕК, копії довідок про реєстрацію та розірвання шлюбу, а також копії власного паспорта, ідентифікаційного номера, копію акта проведення обстеження сім`ї, копію висновку № 264, копію рішення про призначення /перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофільній основі, копію витягу з реєстру територіальної громади.

Листом від 26 березня 2024 р. відповідач повідомив позивача про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділений повноваженнями приймати рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Посилаючись на роз`яснення командування, відповідач пояснив позивачу, що особа, яка має право на відстрочку повинна звернутись з відповідною заявою до місцевого органу виконавчої влади, в даному випадку Вознесенської районної військової адміністрації і після позитивного вирішення такої заяви, відповідач лише реалізує його шляхом внесення відповідних відміток до військово-облікових документів.

Отримавши таку відповідь, ОСОБА_3 звернувся до Вознесенської районної військової адміністрації, яка своїм листом від 1 квітня 2024 р. рекомендувала позивачу повторно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 оформлення відстрочки.

Отже, спірні правовідносини між сторонами склались з приводу наявності чи відсутності у відповідача законних повноважень щодо розгляду заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та прийняття рішення по суті за результатами розгляду такої заяви.

За приписами ст. 23 ч. 1 абз. 10 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в редакції станом на час звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), на яку позивач посилається, як на підставу надання йому відстрочки, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Слід відмітити, що ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію тільки встановлює підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, але не регламентує процедуру реалізації такого права.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі - Положення № 154) в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, передбачало, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (п. 1).

Відповідно до п. 11 Положення № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:

беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві;

оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Як слідує з листа ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач трактує застереження, що відстрочки надаються в установленому порядку таким чином, що самі відстрочки надає інший орган, а територіальні центри комплектування та соціальної підтримки тільки їх оформляють, що є невірним, адже в даному випадку йдеться про те, що відстрочки надаються за певних умов, які в свою чергу передбачені Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, наведені норми Положення № 154 свідчать, що оформлення відстрочки належить до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Такі висновки суду підтверджуються і подальшим розвитком законодавства в цій сфері.

Так, 16 травня 2024 р. було прийнято Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до п. 1 Порядку № 560, він визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Пунктом 56 Порядку № 560 передбачено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Нинішня редакція Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду (ч. 1 п. 9 наведеної статті).

Відповідно до п. 58 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8) (п. 61 абз. 1 Порядку № 560).

Згідно з п. 57 Порядку № 560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Таким чином, на час звернення позивача до Вознесенського РТЦК, саме на нього було покладено обов`язок розгляду питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а прийнятий в подальшому Порядок № 560 лише унормував та конкретизував процедуру надання відстрочки.

Відповідач будь-якого рішення за результатами заяви позивача не прийняв, протиправно пославшись на відсутність відповідної компетенції.

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність не розглянувши по суті заяву ОСОБА_3 про надання йому відстрочки, а не вчинив протиправні дії щодо відмови в наданні відстрочки, як помилково вважає позивач.

Вимога про покладення на Вознесенський РТЦК обов`язку надати позивачу відстрочку, не може бути задоволена з таких міркувань.

Зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття конкретного рішення можливо лише в тому випадку, коли ним дотримана законодавчо встановлена процедура прийняття рішення, досліджені всі необхідні обставини та докази, але прийнято протиправне рішення.

Як вже наведено судом вище, в даному спорі відповідач взагалі не розглянув по суті заяву позивача на предмет наявності у нього права на відстрочку, не досліджував додані позивачем документи, тобто відповідачем ніякого рішення про надання чи відмову в наданні відстрочки позивачу не приймалось, що виключає можливість покладення на нього обов`язку ухвалення певного рішення, адже в такому випадку відбувається підміна його компетенції судом.

За приписами ст. 245 ч. 2 п. 10 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку розглянути по суті заяву позивача від 22 березня 2024 р. про надання йому відстрочки із прийняттям рішення у відповідності до п. 60 абз. 3 Порядку № 560, яка передбачає, що на підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

При цьому суд наголошує, що незважаючи на те, що на теперішній час правове регулювання спірних правовідносин змінилось через прийняття Порядку № 560 і зараз рішення про надання чи відмову в наданні військовозобов`язаним відстрочки ухвалюють комісії при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, які є самостійними суб`єктами, повноваження яких не тотожні повноваженням відповідача, але ще на момент звернення позивача в березні 2024 р., відповідач повинен був розглянути по суті його заяву із прийняттям вмотивованого рішення про надання чи відмову в наданні позивачу відстрочки. За приписами Порядку № 560, керівник Вознесенського РТЦК за своєю посадою одночасно є і головою відповідної комісії, заява про надання відстрочки подається саме на його ім`я і позивач свою заяву про надання відстрочки адресував саме керівнику Вознесенського РТЦК.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач поніс судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн. і враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) вчинити дії щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 22 березня 2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, із прийняттям одного з рішень передбачених п. 60 абз. 3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

4. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, відмовити.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз