Справа № 160/18242/24
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся через свого представника до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо відмови перерахунку пенсії позивачу виходячи із 75% сум грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію позивачу виходячи із 75% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 29.04.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на належний розмір пенсії.
Ухвалою суду від 29.07.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачем засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, в якому останній повністю заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вивчивши матеріали справи, щодо предмету спору, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до 1 категорії, відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 .
На момент призначення пенсії розмір пенсії позивача становив 75% грошового забезпечення.
Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років позивача станом на 01.01.2008 встановлено, що відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" перераховано пенсію позивача з 01.01.2008, при цьому застосовано основний розмір пенсії 65% грошового забезпечення.
29.04.2024 позивач через свого представника звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, виходячи із 75% сум грошового забезпечення.
Листом від 22.05.2024 пенсійний орган повідомив позивача, що розмір пенсії обчислено в розмірі 75% відповідних сум грошового забезпечення. З 29.04.2006 набрав чинності Закон України від 04.04.2006 №3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Пункт "в" статті 13 в новій редакції Закону визначає розмір пенсій, які призначаються військовослужбовцям, звільненим зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України. Таким чином, для підвищення пенсій на 5% чи 10% учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке було раніше передбачено цим пунктом, правові підстави відсутні. У зв`язку з цим, при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2008 за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», розмір пенсії позивача обчислено без врахування підвищення на 10%, в розмірі 65% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Враховуючи зазначене, для обчислення розміру пенсії позивача у розмірі 75% правові підстави відсутні.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі за текстом - Закон №2262).
Згідно з п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до п "в" ч. 1 ст. 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 13 Закону №2262, у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, встановлювалося, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорій 2 - 95 процентів.
Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, ст.13 Закону №2262 визначався розмір пенсії за вислугою строків служби, натомість надбавки до пенсії за вислугою строків служби встановлювалися ст. 16 Закону №2262.
Отже, збільшення пенсії на 10% відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону №2262, при обчисленні пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, не є підвищенням пенсії, чи надбавкою до неї, а становило складову розміру пенсії.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовця" від 04.04.2006 №3591-IV викладено в новій редакції пункт "в" частини 1 статті 13 Закону №2262. Нова редакція п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону №2262 не передбачала 10-процентного збільшення розміру пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1.
Статтею 63 Закону №2262 врегульоване питання перерахунку раніше призначених пенсій. При цьому суд враховує, що положення ст. 63 Закону №2262 у жодній редакції не містили приписів щодо зменшення відсоткового розміру пенсії, обчисленої від грошового забезпечення, який встановлювався під час призначення пенсії відповідно до ст.13 Закону №2262.
Так, відповідно до ч.3 ст.63 Закону №2262, у редакції чинній на час проведення перерахунку пенсії 01.01.2008, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру пенсії, обчислене відповідно до ст.13 Закону №2262 під час призначення пенсії, є незмінним.
Судом встановлено, що на час призначення пенсії позивача, її розраховано у розмірі 75% грошового забезпечення.
Суд враховує, що фактичне збільшення пенсії у її грошовому виразі при проведенні перерахунку, під час якого пенсійним органом зменшене відсоткове значення розміру вже призначеної пенсії, за відсутності прямої вказівки закону на наявність такого права, не свідчить про правомірність дій пенсійного органу та не може розцінюватися як відсутність порушених прав пенсіонера, який має правомірні очікування на отримання пенсії у тому відсотковому значенні, яке йому було встановлене під час призначення пенсії.
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для зменшення позивачу відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло не на підставі Конституції та законів України.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із 75% сум грошового забезпечення та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , виходячи із 75% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 29.04.2024 року, підлягають задоволенню.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із 75% сум грошового забезпечення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова