Справа № 160/18376/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), в якій позивач просить:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови мені, ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком та не зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 19.03.1993 по 26.05.1999, 30.08.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення і нарахування мені, ОСОБА_1 , пенсію за віком з моменту звернення до пенсійного фонду щодо призначення пенсії.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.
Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, а також оригіналу позовної заяви.
29.07.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову, до якої долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовом та оригінал позовної заяви.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 станом на дату звернення за призначенням пенсії (28.02.2023).
Відповідачем-1 на вимогу суду надано копію пенсійної справи позивача.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви не скористався.
Ухвалою суду від 04.10.2024 залишено без руху позовну заяву після відкриття провадження у справі та встановлено позивачеві строк 5 (п`ять) днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: докази на підтвердження придбання та/або використання в діяльності торгового патенту у періоді з 19.03.1993 по 26.05.1999.
Копія ухвали надіслана позивачу та отримана 19.10.2024, згідно із відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.
Позивачем не виконано вимоги суду, докази на підтвердження придбання та/або використання в діяльності торгового патенту у періоді з 19.03.1993 по 26.05.1999 не надано.
Ухвалою суду від 01.11.2024 продовжено розгляд справи.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого28 грудня 1999року Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
28.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №18 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2023 №27 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону.

Означене рішення від 07.03.2023 №27 обґрунтоване наступним.

Вік заявника 60 років 1 день. Страховий стаж особи становить 22 роки 0 місяців 25 днів. Стаж для визначення права п.3.1 Прикінцеві положення Закону № 1058-IVстановить 27 років 1 місяць 24 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно з підтверджених документів 28.02.2026. Після повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 27 на дату звернення 28.02.2023 страховий стаж позивача становить 27 років 1 місяць 24 дні, до якого зараховано наступні періоди:

з 01.09.1980 по 10.05.1981 навчання у вищих/середн.НЗ -0 років 08 місяців 10 днів;

з 12.05.1981 по 01.06.1983 військова служба строкова 02 роки 0 місяців 20 днів;

з 01.09.1983 по 04.06.1988 навчання у вищих/середн.НЗ 04 роки 09 місяців 04 дні;

з 05.06.1988 по 08.08.1988 0 років 02 місяці 04 дні;

з 15.08.1988 по 24.07.1989 0 років 11 місяців 10 днів;

з 01.08.1989 по 18.06.1990 0 років 10 місяців 18 днів;

з 17.09.1990 по 11.01.1991 0 років 03 місяці 25 днів;

з 23.01.1991 по 14.02.1991 0 років 0 місяців 22 дні;

з 05.03.1991 по 06.12.1991 0 років 09 місяців 02 дні;

з 01.01.2005 по 31.03.2005 0 років 03 місяці 0 днів;

з 01.04.2005 по 30.06.2010 підприємець (внески) п.3.1 (пп ЗУ №1058) 5 років 03 місяців 0 днів;

з 01.07.2010 по 29.02.2020 09 років 01 місяць 29 днів;

з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин 01.03-31.05.2020), ЗУ №533-ІХ 0 років 03 місяці 0 днів;

з 01.06.2020 по 30.11.2020 0 років 06 місяців 0 днів;

з 01.12.2020 по 31.05.2021 ФОП (карантин 01.03-31.05.2020), ЗУ №1072 0 років 06 місяців 0 днів;

з 01.06.2021 по 28.02.2022 0 років 07 місяців 0 днів.

17.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, в якій наполягав на включенні до страхового стажу, який надає право на пенсійне забезпечення, періоду роботи в якості підприємця з 19.03.1993 по 26.05.1999, що підтверджується відповіддю Дніпровської міської ради від 27.01.2023 року, а також період роботи ФОПз 01.01.2004 по 31.12.2004, що підтверджується довідкою ДПС України.

Відповідач-1 листом №29799-19382/Н-01/8-0400/24 від 15.05.2024 повідомив позивачу, що згідно з інформацією Дніпровської міської ради він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.03.1993 по 26.05.1999, система оподаткування не зазначена. Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.11.2022 №64249/6/04-36-79-01-08у період з 30.08.1999 по 31.12.2011 перебував на загальній системі оподаткування, з 01.01.2012 на спрощеній системі оподаткування. Враховуючи зазначене, до страхового стажу не зараховано періоди провадження підприємницької діяльності з 19.03.1993 по 26.05.1999 та з 30.08.1999 по 31.03.2005, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків, а періоди провадження підприємницької діяльності з 01.04.2005 зараховано до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погодившись з діями відповідача-2 щодо відмови в призначенні пенсії та з незарахуванням до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності, як ФОП, з 19.03.1993 по 26.05.1999, з 30.08.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

За змістом статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до підпункту 1) пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

За змістом частини другої, третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із пунктом «б» статті 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637 в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розділом ІІ Порядку №22-1 визначено документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 21-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що період провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами сплату страхових внесків.

Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2024 року у справі № 580/7175/21, який враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по досягненню 60 років звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 28.02.2023 про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за результатами розгляду заяви та долучених документів рішенням від 07.03.2023 №27 відмовив у призначення пенсії за віком з підстав відсутності на дату звернення (28.02.2023) необхідного страхового стажу (30 років).

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо відмови відповідачем-2 в призначенні пенсії за віком, а також щодо незарахування до страхового стажу періодів провадження підприємницької діяльності, як фізичною особою-підприємцем ,з 19.03.1993 по 26.05.1999, з 30.08.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Як вбачається з розрахунку стажу (форма РС-право) номер ПС: 27 на дату звернення 28.02.2023 страховий стаж позивача становить 27 років 1 місяць24 дні, спірні періоди не зараховані до страхового стажу.

Позивач у позові наполягає, що відповідачем-2 безпідставно не зараховані до страхового стажу спірні періоди його трудової діяльності, як фізичною особою-підприємцем.

На підтвердження здійснення підприємницької діяльності упродовж вказаного спірного періоду позивачем надано до позову трудову книжку, листи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.02.2023 №6952/6/0.436.04-36-79-01, від 07.04.2023 №23780/6/04-36-77-01-08, від 30.08.2023 №57957/6/04-36-19-03-31, від 14.11.2022 №64249/6/04-36-79-01-08 та від 23.02.2023 №11726/6/04-36-13-10-16,архівний витяг з рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 19.03.1993 №94 про реєстрацію ОСОБА_1 без права юридичної особи з правом здійснення торгівельно-закупочної діяльності, лист Відділу економіки та підприємництва Виконавчого комітету Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.1994 №1/118 про постановку ОСОБА_1 на облік за новим місцем проживання: АДРЕСА_1 (реєстраційна справа №9339 від 18.03.1999); лист Управління архівної справи Дніпровської міської ради від 27.01.2023 №3/3-48 про державну реєстрацію зняття ОСОБА_1 з обліку з 26.05.1999 у зв`язку зі зміною місцезнаходження; лист Саксаганського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №28.11-34/49431 від 19.05.2013та лист Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 20.06.2024 №Н-19/0-1/09-24.

Судом досліджені вказані документи, а також документи, які містяться в пенсійній справі, та встановлено, що позивач 19.03.1993 зареєстрований підприємцем без права юридичної особи, 26.05.1999 - знятий з обліку у зв`язку зі зміною місцезнаходження; 25.08.1999 СПД-ФО ОСОБА_1 перереєстрований за новим місцезнаходженням (свідоцтво серії НОМЕР_3 ); з 30.08.1999 взятий на податковий облік; з 30.08.1999 по 31.12.2011 - перебував на загальній системі оподаткування; з 01.01.2012 - на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку (свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_4 від 25.05.2012).

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Однак, позивачем не надано жодних доказів сплати страхових внесків за спірний період, а з наданих до суду документів неможливо встановити відповідного.

Так, за змістом листів від 14.11.2022 №64249/6/04-36-79-01-08 та від 03.02.2023 №6952/6/0.436.04-36-79-01Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області підтверджено, що ОСОБА_1 взятий на податковий облік, як фізична особа-підприємець, 30.08.1999;у період з 30.08.1999 по 31.12.2011 - перебував на загальній системі оподаткування; з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування.

У листі від 03.02.2023 №6952/6/0.436.04-36-79-01 також вказано, що інформація про відрахування до Пенсійного фонду України з 30.08.1999 по 30.09.2013 відсутня і за такою інформацією йому необхідно звернутись до Пенсійного фонду України.

Аналогічний за змістом і лист від 07.04.2023 №23780/6/04-36-77-01-08, в якому Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області знову повідомлено позивачу, що функції з адміністрування єдиного внеску передані до податкових органів з 01.10.2013, у зв`язку з чим інформація про відрахування до Пенсійного фонду України з 30.08.1999 по 30.09.2013 відсутня, для отримання інформації про відрахування до Пенсійного фонду України за період з 30.08.1999 по 30.09.2013 йому необхідно звернутись до Пенсійного фонду України, а інформацію щодо сплачених сум податків та зборів за період з 19.03.1993 по 26.05.1999 не має можливості надати.

У листі від 30.08.2023 №57957/6/04-36-19-03-31Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області повторно повідомлено позивачу, що надати інформацію щодо сплачених сум податків та зборів за період з 19.03.1993 по 26.05.1999 не має можливості надати.

Отже, вказані листи Головного управління ДПС у Дніпропетровській області хоч і містять інформацію про перебування позивача на податковому обліку, однак не містять відомостей про сплату позивачем страхових внесків за спірний період.

Щодо посилань позивача на лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.02.2023 №11726/6/04-36-13-10-16 про те, що станом на 23.02.2023 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) не має заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає, що такий лист податкового органу не є належним доказом на підтвердження сплати страхових внесків за період з 19.03.1993 по 26.05.1999, з 30.08.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2004, облік яких ведеться пенсійним органом.

Не засвідчує сплату страхових внесків і лист Саксаганського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №28.11-34/49431 від 19.05.2013, оскільки містить відомості про відсутність на виконанні у відділі виконавчих проваджень стосовно позивача.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що єдиний внесок протягом спірного періоду ним сплачувався в повному обсязі, не можуть бути враховані судом, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, доказів наявності спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, квитанцій про сплату фіксованого податку (доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ) протягом спірного періоду позивачем також не надано та матеріали справи не містять, в тому числі доказів їх надання до територіального органу Пенсійного фонду України разом із заявою про призначення пенсії від 28.02.2023.

Попри те, що позивачем у позові вказано, що у періоді з 19.03.1993 по 26.05.1999 він використовував торговий патент, однак доказів відповідному позивачем не подано. Не надано таких і на виконання вимог суду.

Суд зазначає, що сам лише факт реєстрації позивача підприємцем та перебування на податковому обліку як платника податків без підтвердження здійснення підприємницької діяльності та сплати відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу вказаних спірних періодів підприємницької діяльності, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України, надавши такі документи.

За таких обставин, враховуючи, що станом на дату звернення (28.02.2023) за призначенням пенсії за віком страховий стаж позивача становив 27 років 1 місяць 24 дні, замість необхідних - не менше 30 років, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачеві в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу на дату звернення, відповідач-2 діяв правомірно.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (; місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд.10) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова