Справа № 480/4714/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2024 р. Справа № 480/4714/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, проте до суду повернулося поштове відправлення з ухвалою. Таким чином, суд вважає, що ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не вручена відповідачу з не залежних від суду причин. З огляду на вимоги ч. 11 ст. 126 КАС України суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. В установлений строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою суду від 07.06.2024 відкрито провадження в цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 20.09.2024 суд замінив позивача в цій справі з військової частини НОМЕР_2 на військову частину НОМЕР_1 .
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.02.2023 № 30 відповідача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення (а.с.5).
У зв`язку з несвоєчасним прибуттям відповідача на службу з лікувального закладу та його відсутністю на службі в період з 13.07.2023 по 24.07.2023 без поважних причин 28.07.2023 військова частина НОМЕР_2 направила на адресу керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві повідомлення про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.10.2023 № 274 відповідача, якому наказом командира 58 омбр (по особовому складу) № 152-РС від 04 жовтня 2023 року призупинено військову службу, з 12 серпня 2023 року виключено зі списків особового складу частини, призупинено грошове забезпечення та знято з усіх видів забезпечення.
За період з 12.08.2023 по 31.08.2023 відповідачу виплачено грошове забезпечення у розмірі 4350,68 грн (а.с.6,9).
Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Порядок проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, яким також регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (далі Положення).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Початок, призупинення, продовження і закінчення проходження військової служби, час та місце виконання обов`язків військової служби визначає стаття 24 Закону.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Вказаним нормам кореспондують приписи п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідно до якого для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби (п. 144-2 Положення).
На підставі п. 144-3 Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади, зокрема, видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.
У спірних правовідносинах у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення відповідачем кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби) та на підставі наказу командира 58 омбр (по особовому складу) № 152-РС від 04 жовтня 2023 року командир військової частини НОМЕР_2 видав наказ від 05.10.2023 № 274 про виключення відповідача з 12.08.2023 (дата внесення до ЄРДР відомостей про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призупинення йому виплати грошового забезпечення з указаної дати. Відтак, з 12.08.2023 відповідач не мав права на отримання грошового забезпечення.
Разом з тим, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення відомостей відносно відповідача про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, надійшов до позивача 18.09.2023 (а.с.7). У зв`язку з цим відповідачу надмірно виплачені кошти за серпень 2023 року, а саме за період з 12.08.2023 по 31.08.2023, всього у розмірі 4350,68 грн (а.с.9).
Вказані обставини встановлені у ході службової перевірки, проведеної за фактом переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 , а саме переплата грошового забезпечення виникла у зв`язку з несвоєчасним надходженням до військової частини витягу з ЄРДР щодо внесення відомостей відносно відповідача про вчинення ним кримінального правопорушення (а.с.8).
Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Матеріалами справи підтверджується, що відносно відповідача до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби), що є підставою для призупинення для нього військової служби та наступного видання наказу про виключення його зі списків особового складу військової частини та призупинення виплати грошового забезпечення.
На підставі довідки про суми надмірно сплачених коштів військовослужбовцю ОСОБА_1 за серпень 2023 року переплата грошового забезпечення з 12 по 31 серпня 2023 року становить 4350,68 грн (а.с.9). Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що сума надмірно виплачених коштів відповідачу у розмірі 4350,68 грн не сплачена, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач за подання до суду адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.10).
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що під час розгляду цієї справи свідки не залучалися та експертизи не призначалися, у суду відсутні підстави стягувати судові витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) кошти у розмірі 4350,68 грн (чотири тисячі триста п`ятдесят грн 68 коп.).
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах