Справа № 440/6645/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р. Справа № 440/6645/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.08.24 по справі № 440/6645/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій просив суд:

1. визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць за період з 13.09.2023 по 26.12.2023 (включно);

2. визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно);

3. визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо несплати ОСОБА_1 передбачених законом та наказом про звільнення платежів при звільненні, а саме:

- індексація грошового забезпечення за період проходження служби

- одноразова грошова допомога мобілізованим;

- грошова компенсація за невикористану щорічну та додаткові відпустки в тому числі додаткову відпустку для учасника бойових дій;

- одноразова грошова допомога при звільненні;

- грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;

6. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням проведених виплат;

7. зобов`язати виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024;

8. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 передбачені законом та наказом про звільнення платежі при звільненні, а саме:

- індексація грошового забезпечення за період проходження служби;

- одноразова грошова допомога мобілізованим;

- грошова компенсація за невикористану щорічну та додаткові відпустки в тому числі додаткову відпустку для учасника бойових дій;

- одноразова грошова допомога при звільненні;

- грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

9. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2024 по 15.09.2024 (184 календарних дні), тобто за шість місяців не здійснення відповідного розрахунку в сумі 124369,28 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що відповідач протиправно не нарахував та не здійснив виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023, грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024, передбачених законом та наказом про звільнення належних при звільненні платежів, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2024 по 15.09.2024, внаслідок чого порушив його права на належне грошове забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразової грошової допомоги при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної відпустки.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Військової частини НОМЕР_1 в апеляційній скарзі зазначає, що за змістом довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.08.2023 №1135 за формою Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , 1981 року народження, 13.08.2023 отримав бойову травму: "вибухова травма (13.08.2023). Акубаротравма". Так, 13.08.2023 стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 отримав травму перебуваючи у бойовій обстановці на околицях м. Авдіївка, Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області під час ворожого артилерійського обстрілу. Бойова травма настала за особливих обставин 13.08.2023, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання з відбиття наступу противника в районі проведення бойових дій по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Позивач проходив лікування саме захворювання пов`язаного з порушенням опорно-рухового апарату, на фоні загострення хронічного захворювання хребта, а не отриманої ним раніше мінно-вибухової травми.

Представник апелянта вважає, що у командира військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для видання наказу про виплату Позивачу додаткової винагороди 100 000 грн, оскільки останній проходив лікування захворювання не пов`язаного із захистом Батьківщини.

Однак, суд першої інстанції, ухвалюючи оспорюване рішення у даній справі, взагалі не взяв до уваги даний факт та дійшов хибного висновку про те, що у позивача виникло право на отримання додаткової винагороди 100 000 грн у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я через отримане ним бойове травмування, пов`язаним із захистом Батьківщини пропорційно часу лікування, а саме з 16.09.2023 по 06.10.2023.

Що стосується виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за весь період з 07.10.2023 по 15.03.2024 (включно), представник апелянта зазначає, що поряд з цим, відповідно до пункту 15 розділу XXXIV Порядку 260 до наказів про виплату додаткової винагороди (30 000/100 000 грн) не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Представник апелянта зазначає, що позивач, після незаконного перебування поза межами військової частини НОМЕР_1 прибув до її пункту постійної дислокації, що в м. Полтава лише 14.03.2024. При цьому, документів які б підтверджували законність його відсутності на службі (лікування, відпустка, відрядження, тощо) він не надав, а лише подав рапорт з клопотанням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами. Отже, апелянт вважає, що позивач був відсутній на службі без поважних причин починаючи з 26.12.2023 по 14.03.2024, що потягло за собою негативні для нього наслідки, зокрема не виплату йому грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин.

На переконання представника апелянта, дії командування військової частини НОМЕР_1 є правомірними, вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а суд першої інстанції, ухвалюючи оспорюване рішення не дотримався вимог частин 1-3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, неповно і невсебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, не об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначає, що після звільнення позивач продовжував лікування (в тому числі стаціонарне), що в результаті призвело до отримання позивачем інвалідності 2 групи, отриманої внаслідок захисту Батьківщини.

Позивач наголошує, що ніколи не перебував в СЗЧ, а надані апелянтом до апеляційної скарги документи є фактично фальсифікацією (про даний факт позивачем було подано скаргу в військову службу правопорядку, де до сих пір триває перевірка).

Позивач зазначає, що будь яких відомостей щодо «нібито СЗЧ ОСОБА_1 » до ЄРДР не вносилось, ба більше, ніхто з військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не звертався до відповідних органів для такого внесення, адже в цей момент ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування і фізично не міг перебувати ні в якому СЗЧ, а з 14.12.2023р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №89-РС був звільнений з лав ЗСУ.

Хочу сказати, що в силу вимог ст.24 Закону №2232-ХІІ саме день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про військовослужбовця обумовлено як можливість початку призупинення військової служби особи, що самовільно залишила військову частину. І тільки після внесення відповідних відомостей до ЄРДР може бути виданий наказ командування про перебування військовослужбовця в СЗЧ.

За відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати йому грошового забезпечення.

Отже вносячи протиправно відомості про перебування ОСОБА_1 в СЗЧ в/ч НОМЕР_1 та в/ НОМЕР_5 порушено положення ч.2 ст.24 Закону № 2232-ХІІ та Порядку №260.

Щодо проходження лікування нібито не за основним діагнозом за період з 16.09.2023 року по 06.10.2023 року, позивач звертаэ увагу та той факт, що направлення на лікування №14211 від 16.09.2023 року видано командиром В/ч НОМЕР_6 (військовий шпиталь) саме до КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики....» з діагнозом : після мінно-вибухової травмиз заначенням числа 13.08.2023 року (тобто першим Позивачу вказано основний діагноз по якому він і проходив усе лікування) і далі вказані наслідки отриманого поранення.

З вказаного слідує, що саме керівництво військового шпиталю в розпорядженні якого перебував на той момент військовослужбовець ОСОБА_1 обирало установу, яка буде надавати медичну допомогу позивачу.

Пункт 6 Виписки з КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики....» за період з 16.09.2023 по 06.10.2023 року звучить як «Повний діагноз, супутні захворіння та ускладнення». З вказаного слідує, що першим у будь якій виписці вказується основне захворіння по якому направляється особа і по якому проводиться лікування, а в подальшому вказуються супутні захворіння, що виникли та ускладнення.

В пункту 6 Виписки чітко зазначено як основний діаноз з яким ОСОБА_1 проходим лікування в період з 16.09.2023 року по 06.10.2023 року : стан після перенесеної МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акуборотравма (13.08.2023 року), а далі вже вказуються ускладення та супутні захворювання.

Таким чином, позивач наголошує, ОСОБА_1 проходив лікування по основному діагнозу, який відповідно до постанови ВЛК звучить як (13.08.2023р.) ТРАВМА (Стан після вибухової травми (13.08.23р.): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, стійкого цефалгічного, вестибуло-атактичного, церебрастенічного синдромів; акубаротравми з перфорацією правої барабанної перетинки у вигляді хронічної приглухуватості: правобічної змішаної, лівобічної нейросенсорної" і який відповідно до цього ж висновку ВЛК - ТАК, ПОВ`ЯЗАНО ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 до 15.03.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому, учасники справи не заперечують проти того, що військова частина НОМЕР_1 є військовою частиною безпосередньо підпорядкованою військовій частині НОМЕР_2 та входить до складу військових частин командування Сил територіальної оборони Збройних сил України. Військова частина НОМЕР_1 є окремо військовою частиною, зареєстрована в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним номером 26623810, з правовим статусом суб`єкта - без права юридичної особи. Тобто військова частина НОМЕР_1 є окремою військовою частиною, але не має статусу юридичної особи, у зв`язку з чим перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2024 №77 солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 14.12.2023 №89-РС, у запас за підпунктом "г" (за сімейними обставинами) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказано вважати таким, що справи та посаду здав, направлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.03.2024 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 40/.

При цьому, у зазначеному наказі вказано також:

- виплатити ОСОБА_1 . оклад за військове звання, посадовий оклад та надбавку за вислугу років з 14.03.2024 по 15.03.2024;

- виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, до посадового окладу 2820,00 грн з 14.03.2024 по 15.03.2024;

- відповідно до абзаців другого та третього пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки;

- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій: 14 календарних днів за 2023 рік, передбачену статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460.

Поряд з цим, у наказі зафіксовано, що грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік ОСОБА_1 не отримував; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році не отримував; щорічні основні відпустки за 2023, 2024 роки не надавалися; відпустка за сімейними обставинами за 2024 рік не надавалася.

Між тим, згідно з довідками про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 15.03.2024 №239, від 06.10.2023 №1444 та від 26.08.2023 №1139 солдат ОСОБА_1 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в періоди з 20.07.2023 по 15.08.2023, перебуваючи в оперативно-тактичному угрупованні "Донецьк" ( АДРЕСА_1 ) /а.с. 65-66, 68/.

За змістом довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.08.2023 №1135 за формою Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , 1981 року народження, 13.08.2023 отримав бойову травму: "вибухова травма (13.08.2023). Акубаротравма". Так, 13.08.2023 стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 отримав травму перебуваючи у бойовій обстановці на околицях м. Авдіївка, Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області під час ворожого артилерійського обстрілу. Бойова травма настала за особливих обставин 13.08.2023, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання з відбиття наступу противника в районі проведення бойових дій по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення (у тому числі військових правопорушень), не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом) /а.с. 67/.

Згідно з медичною документацією позивач у зв`язку з отриманою травмою перебував на лікуванні:

- з 18.08.2023 по 18.08.2023 згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1286023 Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №6 Дніпровської міської ради" /а.с. 61/;

- з 18.08.2023 по 28.08.2023 згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого в/ч №3114 Комунального підприємства "1-А Міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" /а.с. 58/;

- з 29.08.2023 по 13.09.2023 згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №26652 Комунального підприємства "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської міської ради" /а.с. 55/;

- з 16.09.2023 по 06.10.2023 згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2128 Комунального підприємства "Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї та репродукції людини, медичної генетики Полтавської міської ради" /а.с. 50-51/;

- з 12.10.2023 по 20.10.2023 згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2917 Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" /а.с. 47/;

- з 20.10.2023 по 26.12.2023 згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6332 Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" /а.с. 43-44/.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 09.11.2023 №3444 травма солдата ОСОБА_1 , 1981 року народження, - "стан після вибухової травми (13.08.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, стійкого цефалгічного, вестибуло-атактичного, церебрастенічного синдромів; акубаротравми з перфорацією правої барабанної перетинки у вигляді хронічної приглухуватості: правобічної змішаної, лівобічної нейросенсорної", що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 від 25.08.2023 №1135 про обставини травми; військово-медичними та іншими медичними документами - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: "Післятравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром з інсомнією", що підтверджується військово-медичними та іншими медичними документами - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. /а.с. 42/.

Посилаючись на те, що відповідачі безпідставно не нарахували та не виплатили додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 з розрахунку на день пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024, усі передбачені законом та наказом про звільнення платежі, а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.03.2024 по 15.09.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразової грошової допомоги при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної відпустки, а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктами 2, 11, 12 розділу ХХХІV Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.

У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. (пункт 10 розділу ХХХІV Порядку №260).

Згідно пункту 13 розділу ХХХІV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 28 лютого 2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ №168).

Пунктами 1, 1-2 Постанови КМУ №168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Колегія суддів вважає, що предметом цього позову є, зокрема, відмова відповідачів у виплаті позивачу додаткової винагороди до 100 000 гривень за період з 14.09.2023 по 26.12.2023.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Разом з тим, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Колегія суддів звертає увагу, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.08.2023 №1135, а також направленнями на лікування, виписками із медичної карти стаціонарного хворого, довідками, медичними заключеннями /а.с. 43-67/.

З матеріалів справи встановлено, що 13.08.2023 стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму перебуваючи у бойовій обстановці на околицях м. Авдіївка, Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області під час ворожого артилерійського обстрілу. Бойова травма настала за особливих обставин 13.08.2023, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час виконання бойового завдання з відбиття наступу противника в районі проведення бойових дій по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення (у тому числі військових правопорушень), не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).

Наявними у матеріалах справи направленнями на лікування, виписками із медичної карти стаціонарного хворого, довідками, медичними заключеннями підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарних лікуваннях у період з 14.09.2023 по 26.12.2023, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 09.11.2023 №3444 травма солдата ОСОБА_1 , 1981 року народження, - "стан після вибухової травми (13.08.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, стійкого цефалгічного, вестибуло-атактичного, церебрастенічного синдромів; акубаротравми з перфорацією правої барабанної перетинки у вигляді хронічної приглухуватості: правобічної змішаної, лівобічної нейросенсорної", що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 від 25.08.2023 №1135 про обставини травми; військово-медичними та іншими медичними документами - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: "Післятравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром з інсомнією", що підтверджується військово-медичними та іншими медичними документами - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. /а.с. 42/.

Отже, за викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023.

Доказів виплати позивачу такої додаткової винагороди відповідачами до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів вважа, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з 14.09.2023 по 26.12.2023, отже позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині, що стосуються нарахування та виплати відповідачами на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно), колегія суддів зазначає наступне.

За приписами розділу І Порядку №260 грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_7 (далі - військові частини).

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 до 15.03.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2024 №77 позивача було з 15.03.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 40/.

Отже, до моменту виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивачу мало виплачуватися відповідне грошове забезпечення.

Проте, позивач наголошує на тому, що у період з 01.01.2024 по 15.03.2024 включно відповідачами не здійснювалося нарахування та виплата йому грошового забезпечення.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначене жодним чином не спростовано.

Крім того, незважаючи на витребування судом першої інстанції доказів нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024, відповідачі таких доказів до суду не надали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено позивачу грошове забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2024 по 15.03.2024 включно, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині здійснення індексації грошового забезпечення позивача за період проходження ним служби, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", зокрема, зупинено дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Тобто у 2023 році зупинився обов`язок індексації доходів населення: заробітної плати; пенсії; стипендії; грошового забезпечення; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

З 01.01.2024 індексація грошових доходів населення провадиться відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення з питань його застосування надаються Міністерством соціальної політики України.

Статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Окремим рішенням Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 пункт 4 вказано "Нарахування та виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювати відповідно до вимог статті 39 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік.".

Тобто, у 2024 році право на проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовцям поновлюється.

За викладених обставин, колегія суддів частково погоджується з доводами позивача стосовно наявності у нього права на виплату індексації грошового забезпечення лише за період з 01.01.2024 по 15.03.2024.

При цьому, підстави для індексування грошового забезпечення позивача за 2023 рік відсутні.

Отже, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині, що стосуються ненарахування та невиплати відповідачами на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024.

Щодо позовних вимог позивача в частині, що стосуються нарахування та виплати відповідачами на користь ОСОБА_1 передбачених законом та наказом про звільнення платежів при звільненні (одноразова грошова допомога мобілізованим, грошова компенсація за невикористану щорічну та додаткові відпустки в тому числі додаткову відпустку для учасника бойових дій, одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік), колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У силу абзацу третього пункту 14 цієї статті, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Так, у силу підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінет Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Також пунктами 1, 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги /пункт 9 розділу XXIV Порядку №260/.

У силу абзацу першого пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення /пункт 5 Порядку №260/.

Відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.0.2014 №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.03.2024 №77 солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 14.12.2023 №89-РС, у запас за підпунктом "г" (за сімейними обставинами) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказано вважати таким, що справи та посаду здав, направлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.03.2024 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 40/.

При цьому, у зазначеному наказі вказано також:

- виплатити ОСОБА_1 . оклад за військове звання, посадовий оклад та надбавку за вислугу років з 14.03.2024 по 15.03.2024;

- виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, до посадового окладу 2820,00 грн з 14.03.2024 по 15.03.2024;

- відповідно до абзаців другого та третього пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки;

- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій: 14 календарних днів за 2023 рік, передбачену статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460.

Разом з тим, позивач наполягає на тому, що положення зазначеного вище наказу в частині обов`язку виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів за 2023 рік додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а також грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки відповідачами залишилися не виконаними та вказані виплати позивачу проведені.

Вказаних доводів позивача апелянт жодним чином не спростував.

Незважаючи на витребування судом першої інстанції доказів нарахування та виплати позивачу зазначених виплат, відповідачі таких доказів до суду не надали.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів за 2023 рік додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а також грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного та ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразової грошової допомоги при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної відпустки, а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 14.09.2023 по 26.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.03.2024 (включно); одноразову грошову допомогу при звільненні у розрахунку 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період з 05.06.2023 по 15.03.2024 відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки за 2023 рік, як учаснику бойових дій; грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної відпустки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 року по справі № 440/6645/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 по справі № 440/6645/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва