Справа № 200/6155/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Справа№200/6155/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

04.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення (призупинення) виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2024; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона отримувала пенсію до 01.01.2024. У 2023 році у зв`язку з воєнними діями на території України евакуювалася до іншої країни (тимчасово). У зв`язку з неотриманням у січні 2024 року пенсії, позивачка звернулася через свого представника до відповідача з заявою про надання інформацію про причини невиплати ОСОБА_1 пенсії. Листом відповідача від 03.05.2024 повідомлено позивачку, що виплату пенсії припинено з 01.01.2024 у зв`язку з скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи. На переконання позивача, такі дії відповідача є протиправними, оскільки не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), а саме, що довідка про взяття позивача як внутрішньо переміщеної особи за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі ЄІБДВПО) є не діючою. Позивач також наголосила на тому, що вона виїхала за кордон на тимчасове місце проживання і не набула громадянства іншої держави.

Ухвалою суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Витребувано у відповідача пенсійну справу позивачки, список на отримання інформації ЄІБДВПО від 03.01.2023 №1, довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2024 №01-07/10, рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , рішення про припинення (призупинення) нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2024, всі інші, наявні у відповідача докази, що стосуються предмету спору.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що за результатами щомісячного інформаційного обміну даними між Пенсійним фондом України і Міністерством соціальної політики України було встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача за даними ЄІБДВПО є не діючою. Тому свої дії щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 вважає правомірним.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом серії ВВ296657.

Позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності (особовий рахунок НОМЕР_2 ).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Донецьк), а фактичне місце проживання/перебування на підконтрольній українській владі території (м.Богуслав -1), що підтверджено довідкою від 04.11.2014 № і сторонами визнається.

03.08.2023 позивачку знято з обліку внутрішньо переміщених осіб з причини «вибув за кордон», оскільки за інформацією Міністерства фінансів України вона перебуває за кордоном більше 30 днів, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2024 № 01-07/10.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.05.2024 №1000-0202-8/76520 повідомлено представника позивача, що пенсію ОСОБА_1 припинено з 01.01.2024 на підставі інформації ЄІБДВПО від 03.01.2023 №1 та довідки Богуславського відділу управління соціальної та ветеранської політики від 05.01.2024 №01-07/10 у зв`язку з перебування позивачки за кордоном більше 30 днів.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Абзацом першим частини першої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Другим реченням частини першої статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у зразковій справі № 805/402/18.

Згідно з частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній станом на 10.01.2024 день прийняття оскаржуваного рішення) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Водночас рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, які передбачені частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV. Інформація про проживання позивачем за кордоном більше 30 днів, відсутність за місцем проживання та/або скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО не є підставою для припинення виплати пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 592/5928/17.

Суд встановив, що позивачка як громадянка України перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності.

Рішенням від 24.01.2024 їй припинено виплату пенсію за віком з 01.01.2024 на підставі скасування її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО.

Проте, як вище суд зазначив, скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в ЄІБДВПО не можуть бути підставами для припинення виплати пенсії.

Таким чином, Рішення від 24.01.2024 прийнято з порушенням частини першої статті 49 Закону № 1058-IV. Тому це рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а виплата пенсії позивачу за віком підлягає поновленню з дня припинення її виплати.

Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, як інваліда ІІ групи.

Керуючись статтями 72-77,90, 139, 241-246,250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо припинення (призупинення) виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул.Саєнка Андрія, 10 м.Фастів, Київська область,08500, ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.01.2024.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 20.11.2024 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв