Справа № 520/4827/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р. Справа № 520/4827/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.07.24 по справі № 520/4827/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб.

- зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 ОСОБА_1 , як прибула з Міністерства Внутрішніх справ, в порядку пункту 9 розділу XV Закону України "Про Національну поліцію", прийнята на службу до Головного управління Національної поліції в Харківській області на посаду старшого інженера з інформаційної підтримки відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області (назва посади та органу поліції станом на день звільнення). 14 червня 2022 року на підставі наказу №289о/с від 14.06.2022 ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022. Проте під час звільнення з позивачкою не проведено розрахунку у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб.

Зобов`язано ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

Зобов`язано Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 в частині визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час проходження служби в ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 14.06.2022 невикористана частина щорічної відпустки за 2015 рік 03 доби, невикористана частина щорічної відпустки за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпустки, невикористана частина щорічної відпустки за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпустки, невикористана частина щорічної відпустки за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, невикористана частина щорічної відпустки за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпустки, щорічну оплачувану основну та додаткову відпустки за 2022 рік не використала (45 діб), однак при звільнені мала право лише на 19 діб, оскільки відпрацювала лише 5 місяців з 12.

Окрім цього, позивачем у позовній заяві зроблено неправильний розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки за 2022 рік. Стаж служби в поліції на день звільнення для встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складав 23 роки 03 місяці 20 днів, тобто остання мала право на щорічну основну оплачувану відпустку 30 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку 15 календарних днів за повний відпрацьований рік, що в цілому складає 45 календарних днів. Розрахунок кількості днів проводиться саме від сумарної кількості, в даному випадку 45 діб. Враховуючи, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 14.06.2022, з обчислення пропорційного розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби в році звільнення (тобто 5 місяців), вона мала право на відпустку у 19 календарних днів.

Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_1 на момент звільнення мала право на відпустку у кількості 19 діб, адже остання відпрацювала неповний календарний рік, і таким чином не може претендувати на виплату компенсації за невикористану основну відпустку у кількості 30 діб та невикористану додаткову відпустку у кількості 15 діб. Позивач відпрацювала тільки 5 місяців з 12, а отже не повний календарний рік, і не до кінця року. Таким чином, вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Харківській області щодо не здійснення виплати грошової компенсації за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток є такою, що не відповідає дійсності і в свою чергу не підлягає задоволенню.

Апелянт посилався на те, що до 30.04.2022 діяла наступна редакція статті 60 Закону України "Про Національну поліцію" - "Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами".

Однак, 15.03.2022 набув чинності Закон України від 15.03.2022 № 2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України". Вказаний Закон прийнято з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану. Закон № 2123-IX набрав чинності з 01.05.2022. Так, Законом № 2123-IX внесені зміни до Закону № 580-VIII, зокрема і до статті 60 Закону № 580-VIII, а саме визначено частину 1 в наступній редакції "Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції".

З наведеного беззаперечно вбачається, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключають можливість субсидіарного застосування загальних норм трудового законодавства та інших загальних законів до регулювання порядку проходження та припинення служби поліцейськими, отже повинні застосовуватися тільки норми, що встановлені Законом № 580-VIII.

Частина 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" в редакції до 04.10.2023 передбачала надання компенсації тільки за не використану у році звільнення відпустку (за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону).

Враховуючи, що з 01.05.2022 почала діяти нова редакція статті 60 Закону України "Про Національну поліцію", яка зобов`язувала застосовувати тільки нормативно-правові акти з питань проходження служби в поліції, тому з 01.05.2022 і до 04.10.2023 застосовувати норми Закону України "Про відпустки" неможливо.

З 05.10.2023 діє нова редакція частини 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" відповідно до якої виплачується компенсація за всі невикористані відпустки.

Отже, визначальною умовою є визначення дати звільнення поліцейського, так як саме з дати звільнення виникає право на виплату компенсації за невикористані відпустки та застосування статей 60 і 90 в старій або новій редакції (з урахуванням вищезазначених змін).

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом начальника ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с позивач з 14.06.2022 звільнена зі служби в поліції за пунктом п. 6 ч. 1 ст. 77 закону України "Про Національну поліцію".

Тобто, на момент звільнення позивача діяла нова редакція статті 60 Закону України "Про Національну поліцію", яка зобов`язувала застосовувати тільки нормативно правові акти з питань проходження служби в поліції, а тому, грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило, що грошова компенсація виплачується тільки за невикористані в році звільнення відпустки.

Отже, законодавством не передбачені умови та підстави виплати поліцейському грошової компенсації за невикористані дні щорічних чергових відпусток не у році звільнення зі служби в поліції та за не одержані додаткові відпустки.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, в період з 07 листопада 2015 року по 14 червня 2022 року, проходила службу в Національній поліції України та у відповідності до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 червня 2022 року № 289 о/с звільнена згідно із п. 6 ч. 1 ст. 77 законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

З метою отримання інформації про суми, належні (виплачені) ОСОБА_1 під час проходження служби та при звільненні, позивач 27.12.2023 звернулася із відповідними заявами до ГУНП в Харківській області.

Листом ГУНП в Харківській області від 30.01.2024 за вихідним №286азвс/119-12/01-2024 направлено довідки від 26.01.2024 №№ 65-72 про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 07.11.2015 по 14.06.2022 та надано роз`яснення щодо зроблених їй виплат. Вивченням наданої інформації встановлено, що в порушення вимог чинного законодавства ГУНП в Харківській області допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у не встановленні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 під час проходження нею служби в поліції грошового забезпечення в повному обсязі, а саме індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Згідно із довідкою, направленою на адресу представника позивача листом від 03.01.2024 за вихідним № 286азвс/119-12/01-2024 ОСОБА_1 під час проходження служби в ГУНП в Харківській області з 07.11.2015 по 14.06.2022 не використала у повному обсязі щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки у кількості: за 2015 рік - 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 30 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 138 діб. Під час звільнення ОСОБА_1 не отримала компенсацію за невикористані частини щорічних оплачуваних основних та додаткових відпусток. Щорічну оплачувану основну та додаткову відпустки за 2022 рік не використала (45 діб). Щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки за 2019 та 2021 роки використала у повному обсязі.

05 лютого 2024 року представник позивача звернувся до ГУ НП в Харківській області з адвокатським запитом (№023/24) щодо індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та компенсації за невикористані частини щорічних відпусток за період з 07.11.2015 по 14.06.2022 у загальній кількості 138 діб, що не заперечується відповідачем.

Листом від 16.02.2024 року №21аз/119/04/29-2024 Головне управління Національної поліції в Харківській області повідомило представника позивача, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.20147 у відповідності до законодавства не підлягало індексації. Відповідно до постанови КМУ від 18.10.2017 №782, з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, були внесені зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, доповнено абзац п`ятий такою категорією осіб як поліцейські, у зв`язку з цим нарахування індексації розпочато з 01.11.2017 року. Згідно з інформацією, яка надійшла з УКЗ ГУНП в Харківській області, під час проходження служби ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 14.06.2022: невикористана частина щорічної відпустки за 2015 рік 03 доби; невикористана частина щорічної відпустки за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпустки; невикористана частина за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпустки; невикористана частина щорічної відпустки за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки; невикористана частина щорічної відпустки за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпустки; щорічні оплачувані основні та додаткові відпустки за 2019 та 2021 роки використала у повному обсязі. При звільненні отримала грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 14.06.2022 у кількості 19 діб (зміни наказом ГУНП в Харківській області від 01.02.2023 №72 о/с до наказу ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с). Одночасно повідомлено, що в ГУНП в Харківській області відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 підстав для отримання додаткової оплачуваної відпустки згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України №260-2016, які діяли на час звільнення ОСОБА_1 , нарахування та виплата компенсації за попередні роки невикористаних відпусток, не передбачена.

Не погодившись з протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнанння протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області та зобов`язання ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток у кількості: за 2015 рік 3 доби, за 2016 рік - 30 діб основної та 12 діб додаткової відпусток, за 2017 рік - 06 діб основної та 13 діб додаткової відпусток, за 2018 рік - 09 діб додаткової відпустки, за 2020 рік - 05 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2022 рік - 19 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, а всього у кількості 127 діб, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відпустки" №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19 та від 04.11.2021 року по справі №440/5244/19.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проходження служби в ГУНП в Харківській області з 07.11.2015 по 14.06.2022 позивач щорічні чергові оплачувані основні та додаткові відпустки за 2015-2018, 2020 та 2022 роки використав частково.

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за 2015-2018, 2020 та 2022 роки.

Доказів нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані частини основних та додаткових відпусток за 2015-2018, 2020 та 2022 роки матеріали справи не містять.

Крім того, апелянт з посиланням на наказ від 01.02.2023 №72 у відзиві на позов посилався на те, що компенсація за невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 19 діб буде виплачена у березні 2024 року.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 19 діб, відтак вказані посилання апелянта є безпідставними та документально не підтвердженими.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі № 520/4827/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова Л.В. Мельнікова