Справа № 500/3146/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3146/24 пров. № А/857/21263/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Мірінович У.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 08 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) від 17 квітня 2024 року № 50 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати позивачці до страхового стажу періоди:

- згідно з трудовою книжкою від 14 березня 1979 року НОМЕР_1 ,

- відповідно до довідок від 24 березня 2021 року № 259 26-63 від 28 травня 2021 року, № 226 та сканкопій наказів від 04 вересня 1978 року № 145-Л, від 02 березня 1979 року № 41-Я та від 19 січня 1981 року № 13-а.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 500/3146/24 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження позов було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 17 квітня 2024 року № 50 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати позивачці до страхового стажу періоди:

- згідно з трудовою книжкою від 14 березня 1979 року НОМЕР_1 ;

- відповідно до довідок від 24 березня 2021 року № 259 26-63 від 28 травня 2021 року, № 226 та сканкопій наказів від 04 вересня 1978 року № 145-Л, від 02 березня 1979 року № 41-Я та від 19 січня 1981 року № 13-а.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 квітня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що недоліки трудової документації не можуть бути підставою неврахування періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відтак, до страхового стажу позивачки слід зарахувати усі періоди її трудової діяльності, зазначені у трудовій книжці та підтверджені відповідними довідками.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Чернігівській області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у трудовій книжці позивачки, наданій для призначення пенсії, ім`я не відповідає паспортним даним позивачки, отже формально-юридично така трудова книжка належить іншій особі і не може підтверджувати трудовий стаж позивачки.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області.

За результатами розгляду заяви рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області №50 від 17 квітня 2024 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії.

Відмовляючи у призначенні пенсії за віком ГУ ПФУ в Чернігівській області виходило з того, що страховий стаж позивачки складає 9 років 09 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу позивачки не зараховані періоди роботи: відповідно до трудової книжки від 14 березня 1979 року НОМЕР_1 , оскільки ім`я ОСОБА_2 на титульній сторінці трудової книжки та у повторно виданому свідоцтві про шлюб від 27 травня 2021 року НОМЕР_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ; відповідно до довідок від 24 березня 2021 року № 259 26-63 від 28 травня 2021 року, № 226 та сканкопій наказів від 04 вересня 1978 року № 145-Л, від 02 березня 1979 року № 41-Л та від 19 січня 1981 року № 13-а, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 .

Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивачки періодів її роботи згідно з трудовою книжкою від 14 березня 1979 року НОМЕР_1 та відповідно до довідок від 24 березня 2021 року № 259 26-63 від 28 травня 2021 року, № 226 та сканкопій наказів від 04 вересня 1978 року № 145-Л, від 02 березня 1979 року № 41-Я та від 19 січня 1981 року № 13-а з тих підстав, що у трудовій книжці позивачки, наданій для призначення пенсії, та долучених довідках ім`я не відповідає паспортним даним позивачки.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок №637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з трудової книжки позивачки, така оформлена 14 березня 1979 року на ім`я « ОСОБА_4 ». Записи у книжці до 1981 року вчинено російською мовою. У відомостях про особу вказано дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивачки містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди:

- 01 вересня 1978 року прийнята на сезонну роботу бухгалтером С/пункту: наказ № 145-Л від 04 вересня 1978 року;

- 04 грудня 1978 року переведена учнем апаратника випарювання: наказ № 197Л від 04 грудня 1978 року,

- 01 березня 1979 року звільнена з роботи за власним бажанням: ст. 38 КЗпП УРСР: наказ № 41Л від 02 березня 1979 року,

- 29 березня 1979 року прийнята прибиральницею в дитячий садок: наказ № 26 від 29 березня 1979 року,

- 05 червня 1980 року звільнена з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР: наказ № 88 від 05 червня 1980 року,

- 19 січня 1981 року прийнята на посаду вихователя Колодіївського дитячого садка Підволочиського району Тернопільської області: наказ № 11 від 19 січня 1981 року,

- наказом №13-а від 19 січня 1981 року прийнята вихователькою дитсадка бурякопункту Поділля,

- 01 лютого 2003 року звільнена по ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін згідно поданої заяви: наказ № 5 від 01 лютого 2003 року,

- 28 березня 2003 року Підволочиським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 п.1 Закону України Про загальнообов`язкове соціальне державне страхування, наказ № 543 від 28 березня 2003 року,

- 22 березня 2004 року припинено виплату допомоги по безробіттю: наказ від 26 березня 2004 року.

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с 21-24).

Також на підтвердження спірних періодів трудової діяльності позивачкою надано до пенсійного органу довідки від 24 березня 2021 року № 259 26-63 від 28 травня 2021, № 226 та сканкопій наказів від 04 вересня 1978 року № 145-Л, від 02 березня 1979 року №41-Л та від 19 січня 1981 року № 13-а.

Як слідує з оскаржуваного рішення пенсійного органу, позивачці відмовлено з огляду на те, що на титульній сторінці трудової книжки позивачки, а також у доданих довідках та сканкопій наказів ім`я не відповідає паспортним даним позивачки.

При цьому судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що трудову книжка серії НОМЕР_1 оформлена на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19 квітня 1961 року, прізвище позивачки зазначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого повторно 27 травня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_6 (а.с. 17).

Разом із тим, у свідоцтві про народження дітей позивачки ОСОБА_7 , 1990 р.н., та ОСОБА_8 , 1986 р.н., її ім`я зазначено ОСОБА_1 (а.с. 18).

У паспорті громадянина України позивачки серії НОМЕР_4 , виданого 23 лютого 2000 року Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області, українською мовою зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області. Російською мовою відомості про власника паспорта вказано: ОСОБА_9 (а.с. 12-14). Реєстраційна картка платника податків видана на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що у свідоцтві про народження, у свідоцтві про укладення шлюбу та в архівних довідках дійсно вказано ім`я позивачки ОСОБА_2 , що не відповідає відомостям документів, які видані в часі пізніше паспорта громадянина України, де ім`я зазначено ОСОБА_3 , такі ж відомості про особу обліковуються в РНОКПП та Реєстрі територіальної громади.

Проте, така розбіжність у написанні імені позивачки у раніше виданих документах, а саме ОСОБА_2 , пов`язана із застосуванням аналогії написання вказаного імені російською мовою.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції, що наявність вказаної розбіжності у написанні імені ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивачки. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт роботи якої на вказаних підприємствах відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах не можуть бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.

Виходячи з наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивачки з підстав недоліків трудової документації.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування судового рішення немає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 500/3146/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк