Справа № 160/21746/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірне рішення є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на те, що комісією в рішенні №8 від 01.09.2023 року не обумовлений період роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1993 року. Позивач звертався до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перегляд рішення №8 від 01.09.2023 року та вказати причини не зарахування спірного періоду до пільгового стажу. За результатами розгляду заяви, відповідач вказав, що позивачем не надано підтвердження атестації робочого місця. При цьому, відповідачем не були зазначені причини неприйняття нових документів, які підтверджували, що атестація робочого місця позивача була проведена відповідно до вимог законодавства. Позивач вважає, що відповідачі безпідставно не зарахували усі періоди його трудової діяльності до пільгового стажу. Відмова у призначенні пенсії не грунтується на законодавчих актах щодо пенсійного забезпечення громадян. Трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу на посадах, що віднесені до Списку №1. Ним надано копії наказів про атестацію робочих місць та інші документи, що підтверджують не змінення умов та характеру праці, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Отже, у відповідачів були відсутні підстави для не зарахування періоду роботи з 01.04.1992 року по 26.11.196 року до пільгового страхового стажу.
Позивач також наголосив, що з наданих ним документів пенсійному органу вбачається, що атестація робочого місця майстер цеху лаків на конденсаційних смолах у виробництві лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників в період його роботи, за умовами праці проводилась у відповідності до законодавства.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчені копії пенсійної справи позивача.
25.09.2024 року від представника ГУ ПФУ в Рівненській області через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на обґрунтованість та відповідність законам відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Період роботи позивача з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки Комісія при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у своєму рішенні не обумовила даний період позивача щодо підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення.
04.01.2024 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подало відзив на позовну заяву та матеріали пенсійної справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
29.04.2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У зазначеному рішенні також вказано, що період роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року до пільгового стажу не зарахований, так як у Рішенні Комісії не обумовлений.
Вважаючи спірне рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає положенням законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частин 1, 2 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а уточнюючі довідки необхідні у разі наявності неточнестей або відсутності певної інформації у трудовій книжці.
Згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 судом встановлено:
- запис №3: 01.04.1992 року позивача прийнято майстром в цех лаків на конденсаційних смолах Дніпропетровського лакофарбового заводу імені М.В. Ломоносова (наказ №85 від 02.04.1992 року;
- запис №4: Дніпропетровський лакофарбовий завод імені М.В. Ломоносова перейменований в орендне підприємство «Дніпропетровський лакофарбовий завод імені М.В. Ломоносова», підстава договір оренди №794 від 26.03.1992 року, Статут, реєстраційний №2/53 від 13.05.1992 року;
- запис №5: Орендне підприємство «Дніпропетровський лакофарбовий завод імені М.В. Ломоносова» перейменоване у Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод», .підстава: свідоцтво виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 02.08.1994 року №05743605;
- запис №6: 27.11.1996 року переведений в цех синтезу на посаду старшого майстра цеху (наказ №42 від 25.11.1996 року).
Означені відомості вказані і в Архівній довідці №18 від 20.06.2023 року, яка видана ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс» та, яка наявна у матеріалах справи.
Згідно з Довідкою №826 від 07.07.2023 року, яка видана ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс», в особових рахунках із розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 , з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року простежується посада майстра в цеху лаків на конденсаційних смолах ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод».
Відмовляючи у врахуванні спірного періоду до пільгового стажу позивача, ГУ ПФУ в Рівненській області, виходив з того, що у Рішенні Комісії №8 від 01.09.2023 року не обумовлено вказаний період.
Так, зазначеним рішенням №8 встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював у ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року майстром цеху лаків на кондсмолах, з 27.11.1996 року по 02.07.1998 року страшим майстром цеху синтезу. Комісією прийнято рішення про підтвердження періоду роботи з 27.11.1996 року по 02.07.1998 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Судом досліджено спірне рішення та не встановлено, що Комісією при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області досліджувалось питання щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, як і не встановлено висновку Комісії про відсутність підстав для врахування даного періоду до пільгового стажу за Списком №1.
Тож, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не зараховуючи період роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року через його необумовленість у Рішенні Комісії, діяв безпідставно та всупереч вимогам законодавства.
Як зазначено судом вище основним документом, що підтверджує трудову діяльність особи є трудова книжка.
Згідно записів трудової книжки позивача, у спірний період він працював майстром у цеху лаків на конденсаційних смолах.
Також у справі наявна довідка №15, яка видана ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день:
- з 01.04.1992 року по 10.03.1994 року (1 рік 11 місяців 09 днів) - майстром в цеху лаків на конденсаційних смолах, у виробництві лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників, що передбачено Списком №1 розділом 8 підрозділом А пунктом 1 шифр 1080А010 Постанови КМУ №10 від 26.01.1996 року;
- з 11.03.1996 року по 27.11.1996 року (2 роки 8 місяців 16 днів) - майстром в цеху лаків на конденсаційних смолах, у виробництві лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників, що передбачено Списком №1 розділом 8 підрозділом А пунктом 1 шифр 1080А010 Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року.
Також, довідкою №15 підтверджено, що відповідно до постанови КМУ №442 від 01.08.1992 року атестацію робочих місць здійснено.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Згідно із пунктом 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року №216/8709/15-а(2-а/216/17).
Проаналізувавши записи трудової книжки позивача у спірні періоди, вбачається, що трудова книжка містить відомості щодо назви професії, що належить до Списку №1.
Окрім того, відповідач не ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо трудової діяльності позивача, а судом, у свою чергу, не встановлено будь-яких виправлень або неточностей у записах трудової книжки.
Також, зміст уточнюючої довідки №15 підтверджує, що посади, які обіймав позивач, і робота, яку він виконував у період з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, віднесені саме до Списку №1.
Таким чином, період з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, в якому позивач працював у ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» є документально підтвердженими та підлягають зарахуванню до його пільгового стажу за Списком №1.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість підстав для неврахування відповідачем спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 при розгляді заяви про призначення йому пенсії на пільгових умовах.
Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.07.2023 року та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд вказує наступне.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
При вирішенні зазначеного спору судом враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Враховуючи, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення пільговий стаж позивача було обраховано без врахування періоду роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, в свою чергу адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо обрахунку пільгового стажу позивача.
Тому суд вважає за необхідне, лише зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача саме від 29.04.2024 року, а не від 14.07.2023 року як просить позивач, так як спірне рішення від 06.05.2024 року прийняте за результатами розгляду заяви від 29.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а також, зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, та з урахуванням висновків суду.
Крім того, позивачем не обгрунтовано протиправність бездіяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а тому позовна заява у цій частині не підлягає задоволенню.
Одночасно, суд вказує, що в даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Означене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у справі №500/1216/23 від 08.02.2024 року.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.04.1992 року по 26.11.1996 року, з урахуванням висновку суду, викладених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1614,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко