Справа № 120/3908/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2024 р. Справа № 120/3908/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся її представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що його довірителька перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила зарахувати до страхового стажу період перебування на обліку в центрі зайнятості з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року та період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року.

Листом відповідача від 26 грудня 2023 року позивачці відмовлено у зарахуванні згадуваних вище періодів до страхового стажу. У такому листі йдеться про те, що в період з 17 липня 1998 року по 13 січня 1999 року позивачці здійснювалася виплата матеріальної допомоги по безробіттю, а тому такий період неможливо зарахувати до страхового стажу. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року, зараховуються до трудового стажу фізичним особам - підриємцям на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

На думку представника позивача, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачки зазначених вище періодів є протиправними, а тому вважає, що відповідача слід зобов`язати зарахувати такі періоди до страхового стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою від 02 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 02 квітня 2024 року надіслано відповідачеві на офіційну електронну адресу 02 квітня 2024 року о 21 год. 09 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Проте у встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила зарахувати до страхового стажу період перебування на обліку в центрі зайнятості з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року та період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року. До поданої заяви позивачкою долучено довідку Головного управління ДПС у Вінницькій області від 15 серпня 2023 року.

Листом відповідача від 26 грудня 2023 року вих. № 20924-18702/У-0/8-0200/23 позивачці відмовлено у зарахуванні згадуваних вище періодів до страхового стажу. Підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду перебування на обліку в центрі зайнятості з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року слугувало те, що позивачці в цей період здійснювалася виплата матеріальної допомоги по безробіттю, а підставою неврахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року визначено приписи пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 793, якою внесено зміни до Порядку № 637, відповідно до яких періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування в тому числі із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року зараховуються за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який згідно з преамбулою розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01 січня 2004 року Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закону № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом "а" частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Так, трудова книжка серії НОМЕР_1 містить належним чином оформлені записи № 17 та № 18, якими підтверджується те, що з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року ОСОБА_1 отримувала виплату матеріальної допомоги по безробіттю відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України "Про зайнятість населення". При цьому отримання такої допомоги є цілком достатньою підставою для зарахування до страхового стажу позивачки такого періоду роботи.

Відтак, дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду отримання нею матеріальної допомоги по безробіттю з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року є протиправними.

Щодо підстав незарахування до стажу роботи позивачки періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року, то суд враховує наступне.

Представник позивачки стверджує, що у період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року позивачка сплачувала до Пенсійного фонду України внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України № 727/98 від 03 липня 1998 року зі змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувалися на рахунок територіального управління Пенсійного фонду), про що свідчить надана відповідачем довідка форми ОК-5.

Також у позові йдеться про те, що відповідно до довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області від 15 серпня 2023 року вих. № 472/02-32-50-02-09 ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування та з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року сплачувала фіксований податок.

За приписами підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 4 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), визначені документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Так, відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Так, відповідно до наданого представником позивачки Реєстру з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) позивачкою сплачувалися страхові внески з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2005 року, з 01 липня 2005 року по 31 серпня 2005 року, з 01 жовтня 2005 року по 30 червня 2007 року, з 01 серпня 2007 року по 30 вересня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 31 серпня 2008 року, з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2010 року.

Водночас належних доказів про те, що позивачка сплачувала страхові внески в період з 01 березня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2007 року та з 01 вересня 2008 року по 30 вересня 2008 року матеріали справи не містять.

При цьому із долученого представником позивачки розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 (форма РС - право) слідує, що періоди здійснення ОСОБА_1 . підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2005 року, з 01 липня 2005 року по 31 серпня 2005 року, з 01 жовтня 2005 року по 30 червня 2007 року, з 01 серпня 2007 року по 30 вересня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 31 серпня 2008 року, з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2010 року зараховано до її страхового стажу.

Отже, за відсутності надання доказів сплати позивачкою страхових внесків за періоди здійснення підприємницької діяльності з 01 березня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року, з з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 30 вересня 2008 року відсутні підстави для зарахування таких періодів до її страхового стажу.

За наведених обставин відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивачки періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2005 року, з 01 липня 2005 року по 31 серпня 2005 року, з 01 жовтня 2005 року по 30 червня 2007 року, з 01 серпня 2007 року по 30 вересня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 31 серпня 2008 року, з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2010 року, оскільки такі зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , а періоди здійснення підприємницької діяльності з 01 березня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 березня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 30 вересня 2008 року не підлягають зарахуванню до страхового стажу, оскільки відсутні докази сплати позивачкою страхових внесків у ці періоди.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивачки, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 968,96 гривень, що підтверджується квитанцією від 27 березня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 968,96 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 484,48 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період отримання нею матеріальної допомоги по безробіттю з 17 липня 1998 року по 12 січня 1999 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 14.11.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович