Справа № 420/27705/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним і скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у вигляді Листа №19473-18010/К-02/8-1500/24 від 02.07.2024, яким ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.03.1993 та від 21.07.2007;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за весь період її трудової діяльності з 01.09.1987 по 31.12.2021, з дня звернення, тобто з 14.06.2024.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає про протиправність, необґрунтованість рішення відповідача про відмову у перерахунку її пенсії та зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 через наявність виправлення наказу про звільнення в записі про звільнення, адже, за твердженнями позивачки, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості і достовірності даних, що зазначені в трудовій книжці. Записи в трудовій книжці позивача щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи містять номер та дату наказу, на підставі яких такі були внесені. Позивач звертає увагу, що у своєму листі №19473-18010/К-02/8-1500/24 орган ПФУ не обґрунтував відхилення наданих позивачем перерахунків раніше призначеної пенсії документів, зокрема довідок, а також не зазначив причин відмови у перерахунку пенсії.

Позивачка звертає увагу, що порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначається ст.62 ЗУ Про пенсійне забезпечення, якою аналогічно приписам п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, наданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивачка зауважує, що трудова книжка НОМЕР_1 від 01.03.1993 та від 21.07.2007 підтверджує періоди роботи позивача, адже записи щодо прийняття та звільнення із займаної посади мають номери і дати наказу, на підставі яких такі були внесені, містять печатки організацій. Трудова книжка містить усі необхідні записи та підтверджує її трудову діяльність, також з неї не вбачається жодних виправлень, підчищень тощо. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Одеській області було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі №420/32441/23, рішенням від 30.04.2024 ОСОБА_1 з 24.10.2023 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До страхового стажу не зарахований період роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно запису в трудовій книжці від 01.03.1993 серії НОМЕР_1 , оскільки в записі про звільнення міститься виправлення наказу про звільнення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Разом з тим, листом за вих. № 22707-21387/К-02/8-1500/24 від 12.08.2024 Головне управління повідомило Позивача про те, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи переглянуто страховий стаж та пенсію обчислено як непрацюючій особі при страховому стажі 32 роки 5 місяців (стаж враховано по 31.12.2021), в тому числі 13 років 10 місяців за Списком № 2, середньомісячній заробітній платі 23396,10 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2021 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 7726,17 грн, де: розмір пенсії за віком - 7584,31 грн; доплата за понаднормовий стаж 2 роки - 41,86 грн; надбавка на індексацію з 01.03.2024 - 100,00 грн. Отже, новий розмір пенсії в сумі 7726,17 грн та доплату за період з 24.17.2023 по 31.07.2024 в сумі 361,71 грн нараховано на серпень 2024 року на поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ Приватбанк, з датою виплати 20 число.

Відповідач також зауважує у своєму відзиві, що оскільки звернення позивачки в якому вона просила зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.03.1993 по 01.03.1994 та провести перерахунок раніше призначеної пенсії за період роботи трудової діяльності з урахуванням розміру середнього заробітку та відомостей, що містяться в трудовій книжці, було подано не у спосіб, встановлений законодавством для подання заяви про призначення пенсії (шляхом подання заяви встановленого зразка через сервісний центр або веб-портал Пенсійного фонду України), а шляхом направлення заяви в довільній формі на поштову адресу Головного управління, таке звернення було розглянуто Головним управлінням в порядку Закону України "Про звернення громадян". Головним управлінням 02.07.2024, тобто у строки, встановлені ст. 20 Закону України Про звернення громадян, було надано Позивачу відповідь за № 19473-18010/К-02/8- 1500/24, в якій із посиланнями на норми законодавства Позивачу були надані роз`яснення по суті порушеного питання. Зокрема, Позивача було повідомлено про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994. Враховуючи те, що у встановлений законодавством строк Головним управлінням була розглянута заява Позивача та надано письмову відповідь із детальним роз`ясненнями з приводу порушених питань та посиланнями на норми законодавства, вважаємо що Головним управлінням не було допущено протиправної поведінки, а отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також на думку відповідача, позовна вимога Позивача, в частині зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наголошуючи на обґрунтованості своїх вимог, позивач зазначає додатково, що не може бути позбавлена пенсійного забезпечення лише на підставі того, що у записі про звільнення міститься виправлення наказу про звільнення. Відповідач застосовує надмірний формалізм, що має наслідком позбавлення позивачки належного рівня пенсійного забезпечення. Наголошує, що має належним чином оформлену трудову книжку, яка підтверджує періоди її трудової діяльності, зокрема й за спірний період, містить необхідні записи про роботу, які відповідають вимогам чинного законодавства. Наголошує, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою за віком, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно Довідки ВПО №5105- від 14.11.2022 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

По досягненню 53 річного віку, 24.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Івано - Франківській області №63 від 30.10.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням пенсійного віку у відповідності до ст.114 Закону №1058.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 у справі №420/32441/23, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.10.2023 року №63 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 24.10.2023 року.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась за перерахунком своєї пенсії, вважаючи, що відповідачем у неналежному розмірі виплачується їй пенсійна виплата.

У відповідь на звернення позивачки, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 02.07.2024 повідомив, що на виконання зазначеного рішення суду, рішенням від 30.04.2924 ОСОБА_1 з 24.10.2023 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

При цьому, відповідач у своєму листі також зазначив, що до страхового стажу позивачки не зарахований період роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно запису в трудовій книжці від 01.03.1993 НОМЕР_1 , оскільки в записі про звільнення міститься виправлення наказу про звільнення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993.

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05 листопада 1991 року, та безпосередньо ним визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ст. 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Як визначено п.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV:

-пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

-страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення міститься і в ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За приписами ч.4 ст.24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.

Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно із ст.62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), у розумінні пунктів 1, 2 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналогічним чином у Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, у п. 2.2, 2.4 якої передбачено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З огляду на викладене, суд зауважує, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17.

З огляду на викладене, оцінюючи позицію відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивачки з 02.05.1993 по 01.03.1994 суд зазначає, що згідно наявних у справі копій з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.03.1993 вбачається, що під номерами №1-3 містяться відомості про періоди роботи ОСОБА_1 у Горлівському філіалі інституту Укренергомережпроект:

- під номером 1, дата 01.03.1993, запис про прийняття інженером в сектор підстанцій, підстава - наказ №21 від 01.03.1993;

- під номером 2, дата 01.05.1993, запис про переведення інженером-проектувальником ІІІ категорії, підстава - наказ №47 від 10.05.1993;

- під номером 3, дата - 01.03.1994, запис про звільнення за власним бажанням, підстава - наказ №19 від 01.03.1994.

Дослідивши наявні у справі копії сторін трудової книжки позивачки № НОМЕР_2 та записи у ній під номерами №1, №2, №3, суд встановив, що указані записи про трудову діяльність позивачки внесені у хронологічному порядку, в тому числі із зазначенням дати прийняття на роботу, звільнення з роботи, реквізитів розпорядчих документів, засвідченням цих записів підписом уповноваженої особи та відтиском печатки підприємства.

В трудовій книжці позивачки є всі необхідні відомості про роботу за спірні періоди, тобто містяться записи, що підтверджують період виконуваної роботи, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені печаткою підприємства, оформлені належним чином, що не викликає сумніву.

З приводу посилання відповідача на наявність виправлення у наказі про звільнення, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у записах №1 та №2 жодні виправлення відсутні. У записі №3 у графі 4 «на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» міститься чіткий та без виправлень номер наказу про звільнення, та дійсно наявне виправлення у даті наказу про звільнення. Водночас, дата після виправлення (01.03.94) відповідає даті внесення запису №3 (01.03.1994), що дає можливість встановить період роботи на підприємстві. Інші відомості про період трудової діяльності позивачки у графах 1, 2, 3 з 01.03.1993 по 01.03.1994 вказано вірно та чітко.

Оцінюючи доводи відповідача на які він посилається мотивуючи свою позицію у спірних правовідносинах, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Суд погоджується також з доводами позивача про те, що відповідачем не враховано тієї обставини, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, в тому числі не зазначення дати наказу, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, у якій вказав, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи незазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

На переконання суду, обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Саме на керівника підприємства, установи, організації покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

За правовою позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 06.04.2022 у справі №607/7638/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Не неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком із зарахуванням відповідних періодів роботи, які є документально підтвердженими.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

В даному випадку, у сукупності дослідивши та оцінивши докази, що містять у справі, суд вбачає, що виправлення у даті наказу про звільнення позивачки від 01.03.1994 року є формальним.

З огляду на наведене, суд вважає, що надана позивачем трудова книжка НОМЕР_1 від 01.03.1993 містить належні та достатні відомості щодо періодів і виконуваної позивачем роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994, який не був зарахований відповідачем безпідставно.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Відтак, суд вважає, що записи трудової книжки є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи позивачки для призначення (перерахунку) пенсії. Водночас, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу, є необґрунтованим та протиправним.

Відтак, ОСОБА_1 має право на зарахування указаного періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 до свого страхового стажу.

Тому, суд доходить висновку, що відповідач під час призначення пенсії позивачці безпідставно не зарахував до її страхового стаж період роботи з 02.05.1993 по 01.03.1993 згідно трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.03.1993.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, серед іншого, оскаржує Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у вигляді Листа №19473-18010/К-02/8-1500/24 від 02.07.2024, яким ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії.

З цього приводу суд зазначає, що зазначений вище лист, не є управлінським рішенням суб`єкта владних повноважень, у цьому листі не міститься рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком, а лише за своєю суттю є відповіддю за звернення позивачки, наданою в порядку Закону України «Про звернення громадян», відтак суд не вбачає підстав для скасування такого рішення.

Водночас, за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем протиправно здійснено не зарахування, під час призначення на виконання судового рішення пенсії, до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994, про що зазначено вище, а тому має місце протиправні дії Головного управління.

Відповідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного суд, з метою ефективного захисту порушених прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне задовольнити позов частково застосувавши при цьому ч.2 ст.9 КАС України, та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1993, із зобов`язанням зарахувати указаній періоди.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки відповідний період роботи та здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до Закону України №1058-ІV із урахуванням указаного періоду страхового стажу, суд зазначає таке.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

За змістом частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Із урахуванням тієї обставини, що дії (рішення) відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко регламентований законодавчо, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що дії відповідача, які полягають у не зарахуванні позивачу стажу за період роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994, є протиправними.

При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу стаж за період роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994, та здійснити відповідний перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні 14.06.2024 пенсії за віком періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні 14.06.2024 пенсії за віком періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 02.05.1993 по 01.03.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.03.1993, з дня звернення, тобто з 14.06.2024.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 1211, 20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА