Справа № 640/10680/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач, Департамент), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 15.06.2022 № 364 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 22.06.2022 № 873 о/с «По особовому складу» в частині, що стосуються ОСОБА_1 ;

зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді капрала поліції, поліцейського роти з обслуговування міста Ізмаїл;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.06.2022 по момент винесення судового рішення;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2022 позивача звільнено з роботи - з посади капрала поліції, поліцейського роти з обслуговування міста Ізмаїл наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Євгенія Жукова № 873о/с від 22.06.2022 в зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 15.06.2022 № 364 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В матеріалах справи службового розслідування, а також відповідними наданнями пояснень підтверджується те, що позивачем було повідомлено своє керівництво ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області, а саме: ОСОБА_2 , заступника начальника ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області, Гросу Миколу, начальника роти ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області, ОСОБА_3 , інспектора з ОД ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області та ОСОБА_4 , начальника ВОНС м. Ізмаїл УПП в Одеській області.

Підставою для винесення наказу № 364 від 15.06.2022 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» стало те, що: «згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 р. № 491 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» проведено службове розслідування за фактом унесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2022 р. №0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до вчинення якого можуть бути причетні поліцейський роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП старший сержант поліції - ОСОБА_5 , поліцейський роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Ахремова Софія Русланівна та інспектор роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Моісєєва Ірина Костянтинівна.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, обвинувальний акт, повідомлення про підозру позивачу по справі, а також вироку суду щодо кримінального провадження № 0000137 від 06.04.2022, що є грубим порушенням норм трудового законодавства України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу, застосовано до позивача за відсутності правових підстав (адже в його діях відсутня сукупність вчинених дисциплінарних проступків), без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності; без безстороннього врахування пояснень, наданих поліцейським у ході службового розслідування; надаючи очевидну перевагу іншим учасникам події, яка зумовила проведення службового розслідування.

За таких обставин, накази Департаменту патрульної поліції від 15.06.2022 № 364 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» та від 22.06.2022 № 873 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

05.10.20222 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що відповідач правомірно за наслідками службового розслідування правомірно та обґрунтовано зробив висновок про наявність в діяннях позивача вчинку, який слугує підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Накладене на позивача дисциплінарне стягнення є пропорційним, встановленим за результатами службового розслідування порушення, під час проведення службового розслідування дотримані норми законодавства, що регламентують його процедуру, в зв`язку з чим позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні.

Позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 50000,00 грн та не надає будь-яких розрахунків.

При визначенні суми відшкодування на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В тексті позовної заяви вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 5000,00 грн. Однак, будь-яких документів на обґрунтування суми в 5000,00 грн не надано.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

31.10.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, аналогічна за змістом позову.

Ухвалою від 25.07.2023 прийнято до провадження Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 640/10680/22, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.

13.09.2023 до суду надійшли пояснення. Позивач зазначає, що 01.05.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому під час дії воєнного стану», яким Дисциплінарний статут Національної поліції України доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Відповідно до частини третьої статті 26 розділу V Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Оскільки в силу вимог Закону розпочате службове розслідування щодо позивача у строк до 02.05.2022 включно мало або бути завершеним або строк його мав бути продовженим, однак цього зроблено не було, останнім днем для складання службового розслідування було 02.05.2022.

Складаючи висновок 15.06.2022 відповідач діяв протиправно.

Враховуючи, що за умови дотримання законності під час проведення службового розслідування висновок мало бути складено не пізніше 02.05.2022, видання відповідачем 15.06.2022 наказу № 364 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» відбулося поза межами встановлених на те строків.

Тобто при проведенні службового розслідування та, як наслідок, при виданні оскаржуваних наказів було порушено належну правову процедуру.

Таким чином, проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 поза межами встановлених Законом строків і притягнення її за результатами такого службового розслідування до дисциплінарної відповідальності свідчить про очевидні порушення процедури, через які оскаржувані накази мають бути скасовані судом навіть без перевірки їх змістової частини.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 адміністративну справу № 640/10680/22 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

27.11.2023 до суду надійшли пояснення. Відповідач зазначає, що у поясненнях представника позивача від 13.09.2023 фактично змінено підстави позову, які не зазначені у тексті позовної заяви під час звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 справа № 640/10680/22 розподілена на суддю Пекного А.С.

Ухвалою від 14.02.2024 адміністративну справу № 640/10680/22 прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.03.2024 та 05.03.2024 до суду від представників сторін надійшли клопотання про врахування раніше поданих пояснень та документів під час розгляду справи.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, наказом Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 № 491 призначено службове розслідування.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 14.05.2022 № 589 продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 № 491, на один місяць.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 06.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, до вчинення якого можуть бути причетні поліцейські роти з обслуговування міста Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Одеській області ДПП) старший сержант поліції ОСОБА_5 , капрал поліції ОСОБА_1 та інспектор роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Моісєєва Ірина Костянтинівна, затвердженого начальником департаменту поліції полковником поліції Євгенієм Жуковим 15.06.2022, дисциплінарна комісія вважає:

Службове розслідування за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 06.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, до вчинення якого можуть бути причетні поліцейський роти з обслуговування міста Ізмаїл УШІ в Одеській області ДІШ старший сержант поліції ОСОБА_5 , поліцейський роти з обслуговування міста Ізмаїл УШІ в Одеській області ДПП капрал поліції Ахремова Софія Русланівна та інспектор роти з обслуговування міста Ізмаїл УШІ в Одеській області ДПП лейтенант поліції Моісєєва Ірина Костянтинівна, завершити (пункт 1);

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України; частини першої статті 8, пунктів і, 2 частини першої статті 18, пункту 2 частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію»; статті 1224 КУпАП, частини першої статті 254 КУпАП; підпункту 8 та 9 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27 квітня 2020 року № 357; частини першої пункту 5 розділу І, частини першою розділу II, пункту 1 абзацу другого та пункту 2 розділу IX, пункту 1 та 2 розділу XII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395; пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08 лютого 2019 року № 100; пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893; пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 11, 12, 13 частини третьої статті 1, частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту; абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179; пункту 2 розділу І, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026; пункту 1.2 розділу І, підпунктів 1, 7 та 9 пункту 2.1 розділу II, підпункту 1, 4, 6, 7, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 № 5112; пункт 3 та 11 розділу І «Правил носіння однострою поліцейських», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 № 718; а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейського роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 3).

Відповідно до пункту 2 наказу Департаменту патрульної поліції від 15.06.2022 № 364 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України, частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 2 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника (поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 254 КУпАП, підпунктів 8 та 9 пункту 2 та пункту 7 розділу IX Інструкції № 357, частини першої пункту 5 розділу І, частини першої розділу II, пункту 1 абзацу другого та пункту 2 розділу IX, пунктів 1 та 2 розділу XII Інструкції № 1395, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08 лютого 2019 року № 100, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 11, 12, 13 частини третьої статті 1, частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту, абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил, пункту 2 розділу І, пункту 5 розділу II Інструкції № 1026, пункту 1.2 розділу І, підпунктів 1, 7 та 9 пункту 2.1 розділу II, підпунктів 1, 4, 6, 7, 10, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції, пунктів 3 та 11 розділу І Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом МВС від 19 серпня 2017 року № 718, відповідно до пункту 7 частини третьої статуті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейського роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 22.06.2022 № 873о/с «Про особовому складу» відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 22.06.2022.

Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 15.06.2022 № 364.

Вважаючи накази Департаменту патрульної поліції протиправними, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Статтею 2 Закону №580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно із статтями 3, 8 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Основні обов`язки поліцейського закріплені частиною 1 статті 18 Закону №580-VIIІ, згідно якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із статтею 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

За правилами частин 1-2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який затверджено Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут, Статут).

Частинами першою, другою статті 1 Статуту унормовано, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 11, 12, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Так, за змістом статей 11, 12 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. При цьому дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У статті 14 Дисциплінарного статуту, з-поміж іншого, визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Приписами частин першої та п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту встановлено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 15 Статуту, кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Посадові особи, які перешкоджають діям дисциплінарної комісії, притягаються до відповідальності в порядку, встановленому законодавством.

Частинами 1, 2, 3, 7, 8 статті 17 Дисциплінарного статуту встановлено, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Поліцейський має право ознайомитися та отримати копію наказу про відсторонення його від виконання службових обов`язків (посади).

На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби. Під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування.

За змістом статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Згідно із статтею 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ці положення Закону деталізовані в Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі Порядок ).

Зокрема, пунктом 4 розділу V Порядку визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 7 розділу IV Порядку передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Пунктами 2 - 9 розділу VI Порядку визначено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, в тому числі: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; пояснення поліцейського та інших осіб щодо обставин справи, документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначається, зокрема, висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

За правилами статті 21 та частин 1-2 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Суд констатує, що проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було здійснено під час дії воєнного стану в Україні.

У зв`язку з цим суд також враховує, що Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану» (статті 26 - 31) згідно із Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» №2123-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 01.05.2022.

Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту установлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, вчинено інший дисциплінарний проступок, обставини його вчинення підлягають перевірці уповноваженою особою під час проведення такого службового розслідування.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту установлено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) на час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану унормовано статтею 28 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої у період дії воєнного стану на час проведення службового розслідування за рішенням керівника, який його призначив, на поліцейського, стосовно якого було прийнято рішення про відсторонення від виконання службових обов`язків (посади), може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Рішення про покладення тимчасового виконання обов`язків приймається з обов`язковим урахуванням обставин можливого вчиненого дисциплінарного проступку та його тяжкості, а також можливості відстороненого поліцейського під час тимчасового виконання обов`язків за іншою посадою впливати на хід проведення службового розслідування. У разі прийняття рішення про покладення на відстороненого поліцейського тимчасового виконання обов`язків за іншою посадою службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби в нього не вилучаються.

Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану встановлені статтею 29 Дисциплінарного статуту.

Так, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.

Із наведених правових норм слідує, що службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено, в чому полягали незаконні дії особи, до яких негативних наслідків це призвело, встановити причинно-наслідковий зв`язок між такими негативними наслідками та протиправними діями особи.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваних позивачем наказів, суд перш за все зауважує, що виходячи з приведених вище законодавчих приписів, службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

При цьому в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Присяги є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції України.

Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Як вбачається з матеріалів справи, службовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2022 працівники наряду «Океан-8101», в складі якого перебували старший сержант поліції ОСОБА_5 та капрал поліції ОСОБА_1 , під час виконання службових обов`язків стали одним із учасників ДТП, другим учасником став ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом Hyundai Getz, номерний знак НОМЕР_1 , та який порушив вимоги ПДР, в результаті чого відбулася ДТП, не зреагували належним чином на виявлене правопорушення, не повідомили про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», не внесли інформацію щодо виявленої ДТП в планшетний пристрій до системи ІПНП, не оформили відповідні адміністративні матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП та інші матеріали, передбачені вимогами Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395. З наведеного вище, службовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2022 під час виконання службових обов`язків капрал поліції ОСОБА_1 , керуючи службовим транспортним засобом Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_2 , здійснила зіткнення з транспортним засобом під керуванням гр. ОСОБА_6 Капрал поліції ОСОБА_1 та її напарник - старший сержант поліції ОСОБА_5 , який перебував в службовому транспортному засобі, належним чином не зреагували на порушення ОСОБА_6 ПДР, в результаті чого за вини останнього відбулася вказана ДТП, не зреагували належним чином на виявлене правопорушення, не повідомили про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», не внесли інформацію щодо виявленої ДТП в планшетний пристрій до системи ІПНП, не оформили відповідні адміністративні матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП та інші матеріали, передбачені вимогами Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395.

Також, встановлено, що капрал поліції ОСОБА_1 , будучи водієм службового автомобіля Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_2 , та ставши учасником ДТП, залишила місце вказаної ДТП, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена вимогами статті 122-4 КУпАП. При цьому, старший сержант поліції ОСОБА_5 , будучи присутнім на місці події, не вжив заходів з метою недопущення капралом поліції ОСОБА_1 зазначеного правопорушення. Також, не вжив заходів щодо припинення такого правопорушення. Крім того, установлено, що старший сержант поліції ОСОБА_5 не повідомив свого керівника про факти порушення капралом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни.

Також, в ході службового розслідування встановлено, що всупереч вимогам «Правил носіння однострою поліцейських», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 №718, капрал поліції ОСОБА_1 перебувала поза межами будівлі без форменого головного убору, старший сержант поліції ОСОБА_5 - в головному уборі цивільного одягу.

Крім того, встановлено, що письмові пояснення капрала поліції ОСОБА_1 в частині оформлення європротоколу не знайшло свого фактичного підтвердження, та суперечить встановленим фактам в ході службового розслідування. Отже, капрал поліції ОСОБА_1 намагалась ввести в оману членів дисциплінарної комісії, надавши завідомо неправдиві пояснення, ймовірно, з метою уникнення в рамках службового розслідування відповідальності за вчинене нею діяння, тим самим перешкоджала проведенню службового розслідування, чим порушила вимоги пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893 та вимоги частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України; частини першої статті 8, пунктів 1,2 частини першої статті 18, пункту 2 частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію»; статті 122-4 КУпАП, частини першої статті 254 КУпАП; підпункту 8 та 9 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27 квітня 2020 року № 357; частини першої пункту 5 розділу І, частини першою розділу II, пункту 1 абзацу другого та пункту 2 розділу IX, пункту 1 та 2 розділу XII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395; пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08 лютого 2019 року № 100; пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893; пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 11, 12, 13 частини третьої статті 1, частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту; абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179; пункту 2 розділу І, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026; пункту 1.2 розділу І, підпунктів 1, 7 та 9 пункту 2.1 розділу II, підпункту 1, 4, 6, 7, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 № 5112; пункт 3 та 11 розділу І «Правил носіння однострою поліцейських», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 № 718; а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейського роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На думку суду, сам факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку достатньо повно установлений в ході службового розслідування, а також підтверджений в ході судового розгляду.

При цьому, службове розслідування проведено відповідачем з дотриманням установленої законодавством процедури, в тому числі від позивача 23.04.2022 відібрано письмові пояснення, а отже забезпечено реалізацію прав позивача на захист.

Безпосередньо щодо вчинення позивачем проступку встановлено таке.

Слід відмітити, що під час службового розслідування позивач стверджувала, що ОСОБА_5 доповів про подію керівництву, місце ДТП залишили для заповнення на той момент відсутнього бланку європротоколу, відеофіксацію на портативний відеорегістратор не проводила.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), встановлено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та гласності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.

Пунктами 4, 5 та 6 розділу II Інструкції № 1026 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення; включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу; під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Згідно з пунктом 2 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Відповідно до журналу обліку та видачі технічних пристроїв ВОНС в місті Ізмаїл УПП в Одеській області 31.03.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 отримали портативний відеорегістратор та планшетний пристрій.

У ході службового розслідування встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_5 та капрал поліції ОСОБА_1 не здійснювали відеофіксацію на портативний відеореєстратор під час події за участі ОСОБА_6 .

Крім того, сама ОСОБА_1 у поясненнях зазначила, що відеофіксацію на портативний відеорегістратор не проводила.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Щодо неповідомлення про подію за участю поліцейських за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102», то позивач фактично цих обставин не спростовує.

Факт не повідомлення керівництва про факт ДТП спростовується поясненнями т.в.о заступника начальника ВОНС в м. Ізмаїлі УПП в одеській області ДПП Недельчева Євгена Олеговича та інспектором ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП Гросу Миколи Івановича, які містяться у матеріалах справи.

Щодо залишення позивачем місця ДТП суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2022 у справі № 946/3818/22, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, окрім висновку службового розслідування, факт залишення місця ДТП позивачем також встановлений постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2022 у справі № 946/3818/22 та не підлягає доведенню.

Письмові пояснення ОСОБА_1 щодо залишення місця ДТП для оформлення європротоколу спростовуються названою постановою суду від 24.06.2022 у справі № 946/3818/22.

Відповідно до пункту 2 розділу І Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 № 718, однострій - загальна назва затверджених у встановленому порядку предметів одягу, головних уборів, взуття, білизни, спорядження та знаків розрізнення, які мають особливі відмінні відзнаки (колір, конструкцію, крій, фурнітуру); форма одягу - комплект предметів одягу, головних уборів, взуття, білизни, спорядження та знаків розрізнення, об`єднаних за своїм призначенням та сезонністю.

Згідно з вимогами пунктами 3, 11 розділу І Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 № 718, поліцейські повинні носити однострій, що відповідає зразкам і описам, затвердженим у встановленому законодавством України порядку, у суворій відповідності із цими Правилами.

Поліцейському забороняється:

носіння предметів однострою, державних нагород, відзнак та інших нагрудних знаків, не передбачених чинним законодавством України;

одночасне носіння предметів різних видів однострою та предметів однострою різних кольорів, крім випадків, передбачених цими Правилами;

носіння однострою разом із предметами цивільного одягу, крім випадків, передбачених цими Правилами;

носіння забруднених, вицвілих, невипрасуваних, пошкоджених та зношених предметів однострою;

перебувати поза межами будівель без головного убору;

носіння предметів однострою без знаків розрізнення та планшетів для ідентифікації особи як поліцейського;

носіння сумок (рюкзаків, пакетів) та парасольок яскравих кольорів.

Щодо перебування поза межами будівлі без головного убору, то позивач фактично цих обставин не спростовує.

Стосовно не оформлення позивачем матеріалів про адміністративне правопорушення, то суд погоджується з позивачем щодо виникнення у цьому конкретному випадку конфлікту інтересів, оскільки ОСОБА_1 була учасником ДТП, а отже висновок відповідача про те, що така бездіяльність позивача становить склад дисциплінарного проступку є помилковим.

Наведене, однак, не спростовує того, що позивач допустила порушення вимог інших нормативно-правових актів, чим вчинила дисциплінарний проступок.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача про те, що позивач вчинила дисциплінарний проступок.

Як визначено частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Варто зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції висновується, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

На думку суду, сам факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку достатньо повно установлений в ході службового розслідування, у тому числі і поясненнями самого позивача.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, з 5:30 год 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, який не завершився і на час розгляду цієї справи.

За змістом статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Статтею 29 Дисциплінарного статуту визначені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Так, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (частина 2 статті 29 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.

У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відповідно до цієї правової норми під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Суд наголошує, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.

Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а зазначив, що «... Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.»

Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

З цього суд висновує, що Дисциплінарний статут наділив керівника певним розсудом при обрані виду дисциплінарного стягнення, поставивши за умову обґрунтування вибору на підставі юридичних фактів, які відповідають таким критеріям доказування, як належність, допустимість, достовірність та достатність.

До того ж, з норми статті 29 Дисциплінарного статуту не вбачається заборони, у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який не мав дисциплінарного стягнення, неможливості застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби.

При цьому, конкретний вид дисциплінарного стягнення обирається за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виходячи з встановлених обставин цієї справи, відповідачем було дотримано вимог щодо відповідності оскаржуваних наказів критеріям статті 2 КАС України, адже згідно зібраних у справі доказів вбачається, що під час прийняття оскаржуваних наказів керівником було у повній мірі враховано характер і тяжкість вчиненого порушення, службову характеристику позивача та наявність/відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують відповідальність, зокрема вчинення позивачем саме грубого дисциплінарного проступку, та сформовано об`єктивний висновок про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Щодо доводу позивача про порушення процедури проведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 № 491 призначено службове розслідування у формі письмового провадження.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 14.05.2022 № 589 продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 № 491, на один місяць.

15.06.2022 затверджено начальником департаменту поліції полковником поліції Євгенієм Жуковим висновок службового розслідування за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 06.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, до вчинення якого можуть бути причетні поліцейські роти з обслуговування міста Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Одеській області ДПП) старший сержант поліції ОСОБА_5 , капрал поліції ОСОБА_1 та інспектор роти з обслуговування міста Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Моісєєва Ірина Костянтинівна.

Під час винесення наказу Департаменту патрульної поліції від 14.05.2022 № 589 «Про продовження строку проведення службового розслідування», яким продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 18.04.2022 № 491, на один місяць, набрали чинності зміни, внесенні до Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції».

Відповідно до ст. 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Оскільки термін проведення службового розслідування було продовжено на один місяць, відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, при цьому саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, суд зауважує, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Верховний Суд у справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, у даному випадку порушення строків проведення службового розслідування не є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування від 15.06.2022 № 364 та від 22.06.2022 № 873 о/с у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними вимогами, а тому також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн суд зазначає, що ці вимоги є похідними від позовних вимог щодо оскарження визнання протиправними та скасування наказів від 15.06.2022 № 364 та від 22.06.2022 № 873 о/с, а тому задоволенню також не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у статті 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала на те, що моральна шкода їй завдана протиправними та незаконними діями відповідача.

Позивачем жодними доказами не доведено суду, що діями відповідача нанесена позивачу моральна шкода в такому розмірі.

Оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.06.2020 по справі № 340/1300/20.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду правомірність застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, а тому у задоволенні цього позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то суд не стягує на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний