Справа № 635/11438/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р.Справа № 635/11438/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Пілюгіна О.М., вул. Калініна, 18, с. Покотилівка, Харківська, 62458, повний текст складено 15.07.24 року по справі № 635/11438/23

за позовом ОСОБА_1

до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , подав до Харківського районного суду Харківської області адміністративний позов до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив суд: скасувати постанову серії ЕАТ № 8125748 від 12 листопада 2023 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 листопада 2023 року відповідачем винесена Постанова серії EAT № 8125748, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 гривень. Вказана постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. У постанові вказано, що позивач, керуючи транспортним засобом, перевозив небезпечний вантаж паливо дизельне (UN1202), здійснив стоянку транспортного засобу на узбіччі дороги, транспортний засіб не блокувався противідкотними пристроями, невірно заповнена ТТН, палив цигарки біля, чим порушив п. 22.5 ПДР. Позивач не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності з наступних підстав. Інспектор безпідставно зупинив транспортний засіб позивача та не вказав причину зупинки; крім того, інспектор неодноразово повторив, що зупинив позивача не на підставі Закону України «Про Національну поліцію», що є порушенням чинного законодавства України. Інспектор почав шукати якісь порушення з боку позивача вже безпосередньо після зупинки, а на момент зупинки жодних порушень виявлено не було, а зупинка була безпідставна. У постанові інспектор вказав, що позивачем порушено р3п2 та р3п3 та п.5.4.1.1.1, проте не зазначено якого саме нормативно-правового документа. Зупинку на узбіччі позивач зробив за вимогою інспектора, а стоянку не здійснював. Крім того жодних доказів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст.132-1 КУпАП, інспектор не надав, під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Також, позивачу не роз`яснено права та обов`язки. Позивачем були заявлені клопотання про надання доказів вчинення ним правопорушення, про перенесення розгляду справи та про необхідність залучення захисника; вказані клопотання поліцейський залишив взагалі без розгляду і знехтував правами позивача. Крім того поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було, а поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури. Тому постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, з порушенням законних прав позивача. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову серії EAT № 8125748 від 12 листопада 2023 року, командира взводу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Савенко Х.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та закрито провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Департаменту патрульної поліції в апеляційній скарзі зазначає, що інспектором, 12 листопада 2023 року близько 10:20 під час патрулювання в м. Кривий Ріг, по вулиці Нікопольське шосе, 3В, був помічений транспортний засіб «MAN TGX» з номерним знаком НОМЕР_1 який здійснює перевезення небезпечного вантажу. Після чого інспектором у відповідності до п. 1.8.1.1 додатка А до ДОПНВ та наказу МВС «Про затвердження деяких нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів» № 656 від 04.08.2018 було здійснено перевірку вищевказаного транспортного засобу на дотримання вимог законодавства в цій сфері. За результатом якої було виявлено, те що водій перевозив небезпечний вантаж паливо дизельне (UN1202) здійснив стоянку транспортного засобу на узбіччі дороги, транспортний засіб не блокувався противідкатними пристроями, невірно заповнена ТТН, водій палив цигарки біля транспортного засобу.

Отже, після того як були помічені ознаки того що позивач порушив ПДР, та вимоги ДПОНВ, ІПП ОСОБА_2 представилася згідно з ЗУ "Про Національну поліцію", після чого повідомила про причину звернення, та попросила пред`явити документ який посвідчує його особу. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду справи. Також зачитала позивачу його права зазначені у ч. 1 ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення від позивача надійшло клопотання про перенос розгляду справи на іншу дату до міста Харків, у зв`язку з необхідністю скористатися юридичною допомогою.

У зв`язку з тим що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а виключень щодо можливості розгляду справ про адміністративні правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 132-1 КУпАП за місцем обліку т.з. або за місцем проживання порушників не містить, позивачу було відмовлено у задоволені клопотання в частині переносу розгляду справи до міста Харків, однак наголошено можливість погодження іншої дати для розгляду справи та можливості залучення позивачем захисника, однак позивач зазначив що йому така допомога у місті Кривий Ріг не потрібна, та у випадку відмови у задоволенні клопотання в частині міста Харків просить розглянути дану справу на місці вчинення правопорушення, що підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського, наприклад під назвою «clip-5» починаючи з 02 хв. 30 сек. відеозапису та «clip-11» на 02 хв. 30 сек. зафіксовано як ІПП ОСОБА_3 додатково пропонує перенести розгляд справи на іншу дату, щоб не допустити порушення прав позивача, однак останній відмовився. Після чого ІПП ОСОБА_2 було розпочато розгляд справи на місці, на запитання чому позивач порушує вимоги п.22.5 ПДР, наказу МВС «Про затвердження деяких нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів» № 656 від 04.08.2018, та ДОПНВ, позивач зазначив «виписуйте постанову якщо так вирішили». Після з`ясування усіх фактичних даних ІПП ОСОБА_2 було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а саме, те що водій порушив правила перевезення небезпечних вантажів, а саме те що водій перевозив небезпечний вантаж паливо дизельне (UN1202) здійснив стоянку транспортного засобу на узбіччі дороги, транспортний засіб не блокувався противідкатними пристроями, невірно заповнена ТТН, водій палив цигарки біля транспортного засобу, що є порушенням п.2, п.3 розділу ІІІ «Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затвердженого Наказом МВС України від 04.08.2018 року № 656, п.п. с), d) п. 5.4.1.1.1 ДОПНВ, п. 8.3.5 ДПОНВ та п. 22.5 ПДР. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ІПП ОСОБА_2 було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 гривень, шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії EAT № 8125748 від 12.11.2023.

Позивачу було роз`яснено право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже ІПП ОСОБА_2 , вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані. Факт вчиненого позивачем правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського, з перегляду відеозаписів добре видно що на відеозаписі, наприклад під назвою «lip-7» на 09 хв. 50 сек. зафіксовано порушення водієм п.2, п.3 розділу III «Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затвердженого Наказом МВС України від 04.08.2018 року № 656; на відеозаписі під назвою «lip-8» на 08 хв. 00 сек. порушення водієм п.п. с), d) п. 5.4.1.1.1 ДОПНВ; на відеозаписі під назвою «ср-10» на 01 хв. 10 сек. порушення водієм п. 8.3.5 ДПОНВ.

Позивач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, в якому зазначає, що надані відповідачем по справі диски із відеозаписами не є належними та допостумими доказами винуватості позивача вчинення адміністративного правопорушення.

На думку позивача, відповідачем не спростовано, що позивач здійснив зупинку на узбіччі виключно на вимогу патрульного поліцейського, а тому йому не потрібно було застосовувати блокування керованого ним транспортного засобу противідкатними пристроями.

З огляду на викладене, позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та належним чином обгрунтованим, а тому апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно постанови командира взводу ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Савенко Х.О. серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2023 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень за те, що він 12 листопада 2023 року о 10:20 за адресою: місто Кривий Ріг, Нікопольське шосе, керуючи транспортним засобом MAN TGX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив небезпечний вантаж паливо дизельне (UN1202), здійснив стоянку транспортного засобу на узбіччі дороги, транспортний засіб не блокувався противідкотними пристроями, невірно заповнена ТТН, палив цигарки біля, чим порушив р3п2 та р3п3 та п 5.4.1.1.1, чим порушив п. 22.5 ПДР Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем п. 22.5 ПДР та не вказано у чому саме полягає порушення вказаного пункту, тому враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, яка передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд задовольняє вимоги позивача та скасовує постанову серії EAT № 8125748 від 12 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення штраф у розмірі 510,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правилами ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Пунктом 1.1. ПДР передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м). За висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м). за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м). фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т). навантаження на одиночну вісь - автобусів, тролейбусів - 11,5 г), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т. строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з ч.1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч.2, 3 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Також, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Колегія суддів звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17 дійшов висновку, що ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно вимог статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів, аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій та правомірність прийнятого рішення при притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки не надано доказів, що позивач здійснював стоянку, тоді як з матеріалів справи вбачається, що позивач на вимогу поліцейського виконав зупинку.

Крім того, не доведено порушення позивачем п. 22.5 ПДР та не вказано у чому саме полягає порушення вказаного пункту.

При розгляді справи колегія суддів звертає увагу, що причину зупинки транспортного засобу поліцейська повідомила позивачу тільки за його наполегливості та після консультацій телефоном і даних, що позивач до зупинки поліцією порушив правила дорожнього руху відповідачем не надано.

За правилами ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, установлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд, на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, в зв`язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAT № 8125748 від 12 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення штраф у розмірі 510,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2024 року по справі № 635/11438/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Департаменту патрульної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15.07.2024 по справі № 635/11438/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 19.11.2024 року