Справа № 500/5291/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5291/24

18 листопада 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2024 №45 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 16.09.2023 ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.03.1989.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі 500/21/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до норми ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вкотре з тих же підстав відмовлено у призначенні пенсії, що вбачається з рішення №45 від 18.06.2024. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0304-8/33457 від 05.07.2024 позивача повідомлено про прийняте рішення та конкретизовано причини відмови, порядок його оскарження. Позивач вважає таку відмову відповідача-2 протиправною, оскільки вона належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого надала відповідне посвідчення, та документи щодо необхідного страхового стажу. Тому має право на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Звернула увагу, що скасовуючи попереднє рішення відповідача-2 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком, суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 15.05.2024 по справі №500/21/24 дійшов до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особа потерпіла від Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 04.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зауважує, що оскільки, встановлена невідповідність особистих даних гр. ОСОБА_1 , а саме: по батькові особи, зазначене в трудовій книжці (рос. мовою ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ), питання зарахування стажу по наданим документам взагалі не було предметом розгляду органами Пенсійного фонду України.

Від представника відповідача - 1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.09.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII, до якої долучила копії документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні.

07.09.2023 Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області №45 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю правових підстав. В подальшому, позивач оскаржила дане рішення в судовому порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 500/21/24 скасовано та прийнято нову постанову, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 07.09.2023 №45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. №796-XII, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у постанові, у задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №45 від 18.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку. Зокрема, зазначено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у постанові, період проживання (роботу) у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 становить 4 роки, що дає право для зменшення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону, на 1 рік. Разом з тим, при визначені права на зниження пенсійного віку до уваги не враховано від 30.08.2022 №15-11/681 про місце реєстрації заявниці, оскільки довідка інформації про місце проживання особи та підставу видачі. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням зменшення на кількість років зменшення пенсійного віку становить 33 роки (34-1); страховий стаж особи станом на 01.04.2003 становить 12 років 3 місяці 8 днів; страховий стаж особи для визначення права на пенсію за віком з врахуванням стажу на території Чеської Республіки, відповідно до положень Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, становить 26 років 07 місяців 02 дні. Зазначено, що для більш точного визначення тривалості стажу, необхідно зазначити інформацію про факт постійного проживання станом на 01.04.2003 (на території якої країни). Відповідач-2 вказав, що в ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_1 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме, по батькові особи, зазначене в трудовій книжці (рос. мовою « ОСОБА_4 ») не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ). Для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів із зазначенням реорганізації.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.07.2024 №1900-0304-8/33457.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено умови призначення пенсії за віком.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно ст.49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

В ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Частиною 1 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Нормами п.2 вищезазначеної частини встановлено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною.3 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям проводиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Положеннями п.13 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали та територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Також, частиною 2 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

В ст.14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше чотирьох років, - категорія 4.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, про що їй видано 24.06.1993р. Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_2 .

В п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992р. № 501, який діяв на момент видачі позивачці посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначене кореспондується зі змістом ч.3 ст.65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядком №501 (чинним на момент видачі посвідчення) передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Відтак, суд вважає, що питання проживання позивачем не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні їй статусу потерпілої особи. Факт проживання чи роботи на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993р. перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення. Наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджується відповідним посвідченням.

З огляду на наведене, на думку суду, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач станом на 1 січня 1993 року прожила та відпрацювала у зоні посиленого радіологічного контролю проміжок часу, необхідний для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбачене положеннями ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII, - не менше 4 років.

Доказів того, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_2 визнано протиправним чи таким, що скасоване в судовому порядку пенсійним органом не надано суду.

Крім цього, частиною 3 ст.65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Із змісту ч.ч.3,4 ст.15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видно, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Наведені вище обставини та висновки були предметом розгляду Восьмого апеляційного адміністративного суду у Постанові від 15.05.2024, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 500/21/24 скасовано та прийнято нову постанову, позов задоволено частково.

В силу вимог ст.78 КАС України, обставини у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/21/24 є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Вирішуючи даний спір по суті, суд зауважує, що рішенням відповідача -2 №45 від 18.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих же підстав, що зазначені в рішенні відповідача - 2 №45 від 07.09.2023.

Стосовно неврахування періодів роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_1 з посиланням на те, що записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: по батькові особи, зазначене в трудовій книжці (рос.мовою ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ), суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.48 Кодексу законів про працю передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Таким чином, на думку суду, така підстава для неврахування періодів роботи згідно трудової книжки від 15.03.1989 серії НОМЕР_1 , не відповідність паспортним даним по батькові позивача (рос. мовою « ОСОБА_4 ») не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ), на може слугувати підставою для відмови у зарахування таких періодів роботи до страхового стажу позивача.

Суд також враховує, що з метою підтвердження страхового стажу, позивачем також долучено до позовної заяви довідку Чортківського районного комунального підприємства "Трудовий архів" №252 від 30.08.2022, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , довідку архівного Відділу Чортківської ОВА №03-01/117 від 23.02.2024 "Про проходження практики", диплом серії НОМЕР_5 , диплом серії НОМЕР_6 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 .

При цьому, суд вважає, що дані трудової книжки позивачки не спростовують факту її постійного проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд також зауважує, що пенсійний орган не позбавлений права у разі наявності сумнівів звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, провести відповідні зустрічні звірки тощо. В цьому випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

Тобто, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відтак, перевіряючи спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, враховуючи висновки, викладені у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/21/24, суд дійшов висновку, що спірне у даній справі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2024 №45 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, враховуючи відповідність позивача вимогам ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача - 2 зарахувати до страхового стажу періоди роботи за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.03.1989, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 16.09.2023 ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2024 №45 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.03.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити і виплачувати з 16.09.2023 ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 18 листопада 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження:вул. Соборна 7А, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25009 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.