Справа № 380/22354/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 рокусправа № 380/22354/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в місті Львові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій державного/приватного виконавця протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач-1), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач-2), в якому просить «визнати виконавчі дії державного виконавця, Дзюба відділу державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції в м. Львів щодо арештованого майна рахунків ПриватБанк незаконними та неправомірними».

Позивачка на обґрунтування позовних вимог наводить такі аргументи: постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції в м.Львова 2024 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови поліції, яким передбачено стягнення з ОСОБА_1 на користь поліції штрафу, який виник внаслідок вибуху газу у АДРЕСА_1 . В зв`язку з цим, 30 жовтня 2024 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Залізничного районного управління юстиції в м.Львові наклав арешт на рахунки позивачки. ОСОБА_1 вважаючи, що виник наслідок арешт рахунку прибула з рішенням суду Залізничного району від 18.10.2024 року котре вступило в законну силу про скасування протоколу про адміністративне правопорушення. 31.10.2024 року у приміщенні юстиції м. Львів вул. Городоцька, 299 ОСОБА_1 , впала травмувала плече побила ноги о 09.30 годин плакала та кричала про допомогу, оскільки людина з обмеженими фізичними можливостями, що болить все тіло. Проте, державний виконавець Дзюба в супереч вимогам закону не зупинила виконавче провадження, а натомість 31 жовтня 2024 року повідомляє, що заяву не може бути задоволено у зв`язку з тим, що для винесення постанови про зупинення виконавчого провадження відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно надати до відділу повідомлення або ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Державний виконавець грубо порушив вимоги вказаних вище норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не мав право їх вчиняти, оскільки повинна була бути винесена постанова про зупинення виконавчого провадження негайно, не пізніше наступного дня, а саме 01 листопада 2024 року, державний виконавець маючи всі підстави для зупинення виконавчого провадження зволікає з винесенням відповідної постанови та продовжує вчиняти виконавчі дії по виконанню виконавчого документу, що є неприпустимим. Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 19, 287 КАС України ця справа підсудна Окружному адміністративному суду м. Львова.

Відповідач-1 подав відзив на позов, позовні вимоги не визнає, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю; на обґрунтування своєї процесуальної позиції наводить такі аргументи: на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження АСВП 76405931 з виконання постанови ГБВ № 397417 від 07 серпня 2024 року, виданої Відділом поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави штрафу в сумі 1700 грн. Згідно відмітки на постанові (виконавчому документі), така набрала законної сили 17.08.2024. Державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові 30.10.2024 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 76405931, копію скерував на адресу боржника( АДРЕСА_2 ) рекомендованою кореспонденцією. 30.10.2024 року державний виконавець виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» 30.10.2024 року державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника. Відповідно до пункту 9 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012 № 512/5 державний виконавець сформував запити до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів боржника, до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника, до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Відповідні виконавчі дії та рішення прийнято на підставі ст.ст. 1, 3, 5, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) та є правомірними. 01.11.2024 року у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про зняття арешту із банківських рахунків, до якої заявником долучено копію рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/6812/24 від 18.10.2024 року про скасування постанови ГБВ № 397417 від 07 серпня 2024 року, виданої Відділом поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, про стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави штрафу в сумі 1700 грн. Розглядаючи цю заяву боржника, державний виконавець встановив, що на копії наданого заявником рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/6812/24 від 18.10.2024 відсутня дата набрання рішенням законної сили. В подальшому державним виконавцем було здійснено пошук рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено, що це рішення набрало законної сили 29.10.2024 року. Після встановлення цієї обставини старший державний виконавець на підставі п. 5 ч. 1. ст. 39 Закону № 1404-VIII 05.11.2024 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та зняв арешт з майна боржника, а також скасував інші заходи примусового виконання.

Відповідач-2 відзиву на позов чи заяв/клопотань процесуального характеру суду не надав.

Суд вивчив аргументи сторін, наведені в заявах по суті спору, дослідив долучені до справи докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

28.10.2024 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Залізничний ВДВС) надійшла заява Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області (а.с. 21 зворот) про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 397417 від 07 серпня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави штрафу в сумі 1700 грн.; згідно відмітки на виконавчому документі, постанова набрала законної сили 17.08.2024 (а.с.22).

30.10.2024 державний виконавець Залізничного ВДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 76405931 (а.с.23), а також постанову про арешт коштів боржника (а.с.24).

01.11.2024 в Залізничному ВДВС зареєстрована заява боржника ОСОБА_1 (боржника у виконавчому провадженні) від 31.10.2024 про зняття арешту з рахунків заявниці та закриття виконавчого провадження (а.с.24 зворот-25), до якої долучено копію рішення суду у справі №462/6812/24 (а.с.25 зворот-26).

Державний виконавець Залізничного ВДВС отримав примірник рішення суду у справі №462/6812/24 з Єдиного державного реєстру судових рішень з відміткою про набрання цим рішенням законної сили 29.10.2024 (а.с.27).

05.11.2024 державний виконавець Залізничного ВДВС виніс постанову ВП №76405931 про закінчення виконавчого провадження, на підставі якої також припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення (а.с.28).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами їх застосування до спірних правовідносин:

1. Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позивачка (боржник у виконавчому провадженні) оскаржує дії державного виконавця Залізничного ВДВС при виконання постанови про стягнення з неї штрафу, ці позовні вимоги заявила одночасно до двох відповідачів - Залізничного ВДВС (відповідач-1) та до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідач-2).

Відповідно до частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Отже, єдиним належним відповідачем за позовними вимогами до державного виконавця Залізничного ВДВС є Залізничний ВДВС (відповідач-1). З огляду на це позовні вимоги щодо законності дій державного виконавця Залізничного ВДВС, заявлені до неналежного відповідача (Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідач-2) є очевидно безпідставними та не підлягають до задоволення.

2. Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Як передбачено ч. 1, п. 6, п. 7, п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.11.2024 4 найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Державний виконавець Залізничного ВДВС, отримавши 28.10.2024 заяву стягувача та належно оформлений виконавчий документ з відміткою про набрання ним чинності, діяв відповідно до наведених положень Закону №1404-VIII, коли 30.10.2024 відкрив виконавче провадження та вживав заходів для забезпечення реального виконання рішення шляхом арешту коштів на рахунках боржника.

3. Аргументи позивачки щодо незаконності дій державного виконавця Залізничного ВДВС щодо арештованих рахунків боржниці в ПАТ «КБ «Приватбанк» (сторінка 2 позовної заяви) зводяться до того, що отримавши 31.10.2024 від заявниці копію рішення суду про скасування протоколу про адміністративне правопорушення, державний виконавець повинен був негайно зупинити виконавче провадження, а не зволікати з винесенням відповідної постанови та продовжувати вчиняти виконавчі дії по виконанню виконавчого документа. Водночас позивачка не називає жодної з підстав, передбачених ст. 34 Закону №1404-VIII, на підставі яких виконавець повинен був би зупинити вчинення виконавчих дій після отримання її заяви. Суд визнає цей аргумент позивачки помилковим, оскільки в заяві від 31.10.2024 ОСОБА_1 просила державного виконавця закрити виконавче провадження у зв`язку із скасуванням судом виконавчого документа, а не зупинити виконавче провадження; заявниця не надала разом із заявою від 31.10.2024 доказів зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, що оскаржувався у справі №462/6812/24.

4. Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1,2 статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Долучена до заяви ОСОБА_1 від 31.10.2024 копія рішення суду від 18.10.2024 у справі №462/6812/24 (а.с.25-26) не містить відміток про набрання ним законної сили. Отже, державний виконавець, отримавши заяву ОСОБА_1 про закриття виконавчого провадження з таким додатком, міг діяти двома способами:

- формально - відмовити в закритті виконавчого провадження з тих мотивів, що судове рішення, на яке посилається заявниця, не містить доказів набрання ним законної сили;

- добросовісно перевірити повідомлені заявницею обставини за допомогою відомостей відкритого державного реєстру та за наслідками з`ясування ситуації прийняти обґрунтоване рішення.

Державний виконавець Залізничного ВДВС діяв добросовісно, оскільки отримав з Єдиного державного реєстру судових рішень відомості про набрання рішенням суду від 18.10.2024 у справі №462/6812/24 законної сили (а.с.27) та за наслідками опрацювання цієї інформації 05.11.2024 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, припинення чинності арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення. З огляду на те, що 2 та 3 листопада 2024 року припадали на вихідні дні, це рішення прийняте державним виконавцем протягом трьох робочих днів від дати отримання заяви боржника, що потребувала додаткової перевірки; суд вважає, що цей строк є розумним та не є зволіканням, як його трактує позивачка. Більше того, в період до прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 державний виконавець не вчиняв будь-яких інших дій, окрім з`ясування факту набрання законної сили рішенням суду про скасування виконавчого документа. Водночас позивачка звернулася до суду з цим позовом в день звернення до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, що свідчить очевидну безпідставність її позовних вимог щодо допущеного державним виконавцем зволікання, продовження вчинення ним виконавчих дій та необхідність негайного зупинення виконавчого провадження. Отже, в задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача-1 слід відмовити з мотивів безпідставності позовних вимог.

Враховуючи висновки суду по суті спору та визначені ст. 139 КАС України правила розподілу судових витрат усі понесені позивачкою судові витрати слід покласти на неї. Разом з тим, позивачка звільнена від сплати судового збору та не надала суду доказів понесення інших судових витрат. Відповідач також не повідомив суд про понесення ним судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами. Отже, підстав для розподілу між сторонами судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 19-22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,262,287,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович