Справа № 320/45973/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2024 року м. Київ № 320/45973/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В. розглянувши у порядку письмового провадження заяву Головного управління Національної поліціх у м. Києві про відвід судді Щавінського В.Р. в рамках адміністративної справи за позовом справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

14.11.2024 на адресу суду від Головного управління Національної поліції у м. Києві про відвід судді Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Щавінський В.Р..) від 19.11.2024 відвід судді Київського окружного адміністративного суду Щавінського В.Р. у справі №320/45973/24 визнано необґрунтованим.

Матеріали адміністративної справи №320/45973/24 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 20.11.2024 для розгляду даної заяви визначено суддю Шевченко А.В.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд виходив з наступного.

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи (частина друга статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною четвертою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Частиною дванадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

В обґрунтування заяви Головне управління Національної поліції у м.Києві зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із чотирма ідентичними позовними заявами до ГН НП у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 13.09.2024 №1711 о/с, поновлення на службі в поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказав, що у зв`язку із зазначеним ГУ НП у м. Києві подало клопотання про залишення адміністративного позову у справі № 320/45973/24 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України. Проте, станом на подання заяви про відвід судді вказане клопотання не було розглянуте.

На думку заявника, що продовження розгляду даної адміністративної справи та залишення без уваги і належного реагування вищевикладених фактів зловживання позивачем своїми процесуальними правами, зумовить виникнення сумніві у стороннього спостерігача щодо об`єктивності вирішення справи судом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.10.2006, відповідно до яких зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Тобто, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому, частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Виходячи з аналізу аргументів представника Головного управління Національної поліції у м. Києві., вбачається, що останній фактично не погоджується з процесуальним рішенням суду, зокрема щодо відкриття провадження у даній справі та розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, що в свою чергу, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що суддя Щавінський В.Р. здійснював розгляд справи №320/11869/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі в поліції та на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зазначає таке.

Дійсно, Київським окружним адміністративним судом у складі головуючого судді Щавінського В.Р. розглядалась вищевказана адміністративна справа та судом було прийняте рішення від 17.05.2021, яким адміністративний позов задоволено.

За результатом апеляційного оскарження вищевказане рішення залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021.

Також, Верховний Суд ухвалою від 26.10.2021 повернув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 320/11869/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування в частинні наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення з посади та поновлення на посаді з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Отже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №320/11869/20 є законним та обґрунтованим.

Відтак, жодних доказів, які б відповідали вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, та підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості складу суду при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів клопотання про відвід не вбачається, а отже доводи представника Головного управління Національної поліції у м. Києві побудовані лише на його суб`єктивних припущеннях.

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі № 9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви Головного управління Національної поліції у м. Києві та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 12, 36, 39, 40, 41, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Головного управління Національної поліції у м. Києві про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Щавінського Р.В. від розгляду заяви в рамках адміністративної справи № 320/45973/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Шевченко А.В.