Справа № 200/3524/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
"19" листопада 2024 р. справа №200/3524/24
Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченко І.В., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за апеляційною скаргою Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/3524/24 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_2 до Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
01 червня 2024 року адвокат Гуревич Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної установи Центр пробації Міністерства Юстиції України про нарахувати та виплатити на користь позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 компенсацію за період з 01 березня 2022 року по травень місяць 2024 року, яка провадиться відповідно до Закону України від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабміну від 21.02.2001 р. №159.
В обґрунтування позову зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року справа №200/4975/22 відповідачем, 21.05.2024 року, виплачено грошові кошти в розмірі 116 914 грн. 83 коп. Позивач зазначає, що провівши остаточну виплату 21.05.2024 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року справа №200/4975/22, відповідач не нарахував і не виплатив їй компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення. Із цих підстав позивач вважає бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/3524/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України стосовно не нарахування та не виплати ОСОБА_2 компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди грошового забезпечення за період з 06.03.2022 по 21.05.2024, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Зобов`язано Державну установу Центр пробації Міністерства юстиції України нарахувати та виплати ОСОБА_2 компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати додаткової винагороди грошового забезпечення за період з 06.03.2022 по 21.05.2024, відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що основними умовами для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення) та доходи, які одержують громадяни, не мають разового характеру.

Оскільки додаткова винагорода на період дії воєнного стану є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та має разовий характер, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/3524/24 - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/3524/24 - залишено без змін.

Представник позивача звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Заявник просив стягнути на користь позивача суму понесених судових витрат на правничу допомогу на суму 4 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, перевірив матеріали справи вважає за необхідне задовольнити вищевказану заяву, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підтвердження понесених судових витрат в частині надання адвокатом правничої допомоги заявником надано договір про надання професійної правничої допомоги від 23.05.2024 року, рахунок від 02.09.2024р., акт виконаних робіт, звіт від 02.09.2024р.

Представник позивача вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. мають бути стягнуті з відповідача.

Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема ,заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Перевіривши зміст наведених документів, суд звертає увагу, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 4 000,00 грн. є співмірними зі складністю справи, відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу за період розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 134, 139, 252, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Гуревич Родіона Геннадійовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81; ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2024 року.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко