Справа № 240/28083/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/28083/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн на місяць за період з 09 грудня 2022 року по 30 вересня 2023 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування і виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн на місяць за період з 09 грудня 2022 року по 30 вересня 2023 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди за весь час затримки з 01 грудня 2022 року по день фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.12.2022 під час виконання бойового завдання, отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого колінного суглобу з відкритим переломом наколінника, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму. З дня отримання поранення і по день подання позову перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров"я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого, та /або у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Проте відповідачем не виплачується у повному обсязі додаткова винагорода збільшена до 100000 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 01.12.2022 по 15.09.2023. Порушення права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. зумовило звернення з даним позовом.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що з 10.12.2022 по 22.02.2023 позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. З 23.02.2023 по 28.02.2023 немає правових підстав для виплати з розрахунку 100000 грн., оскільки 24.02.2023 позивач отримав направлення для проходження реабілітації в "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів" на 20 днів, однак прибув до медичного закладу тільки 01.03.2023. З 01.03.2023 по 31.03.2023 позивачу виплачена додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. З 01.04.2023-15.05.2023 року позивач перебував в оперативній групі у м.Житомирі та не проходив стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я. Таким чином, позивач не має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. З 16.05.2023-17.05.2023 відповідно до виписки з медичної картки хворого №579 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відповідно до довідки №448 від 18.05.2023, виданої військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_2 , зазначено тяжкість отриманого поранення позивачем та рекомендовано надання відпустки на 30 днів, а тому він має юридичне право на отримання додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн за період з 16.05.2023 по 31.05.2023 та яка йому була виплачена.

З 01.06.2023-16.06.2023 та з 19.06.2023-31.06.2023- позивач перебував у відпустці, тому за вказаний період йому виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. З 17.06.2023-18.06.2023 позивач перебував при оперативній групі військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , а тому не має юридичного права на отримання додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

З 01.07.2023 по 18.07.2023 позивач перебував у відпустці, тому за вказаний період йому виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. 19.07.2023 позивач перебував в оперативній групі, а у період з 25.07.2023 по 05.08.2023 позивач не підтвердив проходження стаціонарного лікування, тому не має права на отримання додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

З 01.08.2023-30.09.2023 позивач перебував при оперативній групі в м.Житомирі, проходив обстеження та отримував консультації лікарів, не перебував на стаціонарному лікуванні а тому позивач не має юридичного права на отримання додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

Представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якому зазначає, що додаткові нарахування, згідно наданої відповідачем довідки від 29.11.2023 №133/10027, було вже здійснено після відкриття провадження у справі. Однак, виплату таких коштів не проведено. Загальна сума нарахування після подання позову складає 490545,32 грн. Проте станом на день подання відповіді на відзив (29.12.2023) доплата здійснена лише в сумі 298632,21 грн. Отже, сума визнаного але не виплаченого боргу складає 119573,63 грн.

Відповідачем протиправно за 09.12.2022 в день отримання поранення нарахована додаткова винагорода з розрахунку 30000 грн., а не 100000 грн. Також протиправно не здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн за період з 20 до 22.02.2023. Також, оскільки позивач є військовослужбовцем, він має право на отримання за період з 23.02.2023 по 28.02.2023, за квітень 2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 17.05.2023 по 18.05.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, за серпень-вересень 2023, додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн. Тому загальна сума заборгованості складає 139400,93 грн.

29.12.2023 представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог, в якій, з урахуванням доводів викладених у відзиві, просить:

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 09 грудня 2022 року по 30 вересня 2023 року включно в загальній сумі 258 974,56 грн (до утримання суми податку на доходи фізичних осіб та суми військового збору).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої додаткової винагороди за весь час затримки з 01 грудня 2022 року по день фактичної виплати.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 100 000,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідач надіслав відзив на заяву про зміну позовних вимог. У відзиві зазначає, що додаткова винагорода за 09.12.2022 виплачена повністю трьома платежами. У період перебування на лікарняному та у відпустці, позивач за станом здоров"я до виконання бойових завдань не залучався, а перебував у пункті постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , як не входила до району ведення бойових дій. Фактично вся спірна сума виплачувалась вчасно та по мірі надходження від позивача відповідних документів медичного характеру щодо підтвердження факту проходження стаціонарного лікування Відсутність у розпорядженні відповідача медичних документів щодо стаціонарного лікування від позивача - не надає відповідачу право на здійснення відповідних виплат додаткової винагороди, тому не може ставитись питання втрати доходів щодо несвоєчасного розрахунку.

Ухвалою від 24.05.2024 витребувано у відповідача докази та зупинено провадження у справі до їх надходження.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024 ухвалу залишено без змін.

Від відповідача надійшли докази з додатковими поясненнями. У своїх поясненнях представник відповідача зазначив, що можна виділити наступні періоди, у які позивач перебував у пункті постійної дислокації, переміщався з військової частини до лікувального закладу, був у щорічні основні відпустці, проходив огляд ВЛК, тобто не лікувався стаціонарно у зв`язку із отриманим пораненням, не перебував у відпустці для лікування після отриманого поранення: з 23.02.2023 по 01.03.2023; з 01.04.2023 по 15.05.2023; з 17.05.2023 по 19.05.2023; з 19.07.2023 по 03.10.2023. У ці періоди відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди на період військового стану у розмір 30 000, 00 чи 100 000, 00 грн.

Ухвалою від 14.11.2024 поновлено провадження у справі.

Відповідач у відзиві просив визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та поновити строк на подання відзиву. В обґрунтування клопотання зазначає, що внаслідок введення воєнного стану, в/ч НОМЕР_1 переведена на воєнний стан з залученням усього особового складу частини, в тому числі, для участі у бойових діях.

Враховуючи встановлений в країні воєнний стан та викладені доводи, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до витягу з наказу в/ч НОМЕР_1 від 25.11.2022 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення при оперативній групі місто Житомир з 25.11.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.11.2022 №333 ОСОБА_1 вибув з оперативної групи м.Житомир до пункту тимчасової дислокації м.Слав"янськ в складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з 26.11.2022 та згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 26.11.2022 №334 ОСОБА_1 зараховано на котлове забезпечення при пункті тимчасової дислокації, м.Слав"янськ.

09.12.2022 під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення, у зв"язку з чим, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 09.12.2022 №347 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з пункту тимчасової дислокації, м.Слав"янськ, зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на лікування до лікарського санітарного батальйону №65 м.Лиман.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 11.12.2022 №349 з 11.12.2022 ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира в/ч у зв"язку з перебуванням на довгостроковому лікуванні на термін перебування у розпорядженні та утримувати на всіх видах забезпечення, окрім котлового.

15.12.2022 в/ч НОМЕР_1 видала позивачу довідку №2130 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 в районі населеного пункту Кремінна, Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №16570 "Травмпункт "КП Дніпровської міської ради , позивач перебував у стаціонарі з 10.12.2022 по 11.12.2022 після чого його було на етапі медичної евакуації виписано для лікування у травматологічному/хірургічному відділенні до в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_2 .

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №212 А1249, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 11.12.2022 по 22.12.2022, після чого йому було видано відпускний квиток про звільнення за станом здоров"я до 22.01.2024 терміном на 30 днів з 22.12.2022 по 22.01.2024. 23.01.2023 прибути на службу. (а.с.19)

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.12.2022 №362 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи м.Житомир після лікування з в/ч НОМЕР_4 та згідно наказу від 24.12.2022 №362 вважати таким, що вибув у відпусту для лікування, у зв"язку з хворобою на 30 діб, з 24.12.2022 по 22.01.2023.

22.12.2022 позивачу видано довідку ВЛК в/ч НОМЕР_4 про те, що поранення Так пов"язано з проходженням військової служби. (а.с.20)

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2023 305 ОСОБА_1 наказано виплатити додаткову винагороду з 01.12.2022 по 08.12.2022 з розрахунку 100000 грн., а з 09.12.2022 по 31.12.2022 з розрахунку 30000 грн.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3307 КНП "Теофіпольська багатопрофільна лікарня" ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.12.2022 по 06.01.2023.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2023 №24 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи, м.Житомир з відпустки за станом здоров"я та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2023 №24 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з оперативної групи м.Житомир у відпустку для лікування у зв"язку з хворобою на 30 діб, з 24.01.2023 по 22.02.2023.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.02.2023 ОСОБА_1 наказано виплатити додаткову винагороду з 01.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 30000 грн.

22.02.2023 в/ч НОМЕР_5 видала позивачу довідку ВЛК про те, що поранення Так пов"язане із захистом Батьківщини. (а.с.24)

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2023 №55 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи м.Житомир після відпустки за станом здоров"я.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2023 №55 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з оперативної групи м.Житомир на лікування до обласного госпіталю ветеранів війни АДРЕСА_3 .

Відповідно до виписки КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни "ХОР з медичної картки стаціонарного хворого №579 ОСОБА_1 проходив у стаціонарі лікування у Реабілітаційному відділенні з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Згідно наказу від 03.04.2023 №93 ОСОБА_1 прибув та приступив до виконання службових обов"язків до оперативної групи м.Житомир з лікування.

15.05.2023 в/ч НОМЕР_1 видано позивачу направлення №1384/в на обстеження та лікування у травматологічне відділення.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ТОВ "Медібор плюс" №579 позивач заходився на стаціонарному лікуванні з 16.05.22023 по 17.05.2023. (а.с.30)

Після отримання від позивача підтверджуючих документів, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.05.2023 №1326 наказано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. (військовослужбовцю, який, у зв"язку з пораненням (контузією, каліцтвом) пов"язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні у закладах хорони здоров"я) за період з 10.12.2022 по 19.02.2023. Підстава: рапорт від 25.05.2023 №9598/в, довідка від 15.12.2022 №2130.

Відповідно до довідки ТОВ "Медібор плюс" від 21.09.2023, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 25.07.2023 по 05.08.2023.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 03.10.2023 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 03.10.2023.

Наказом від 17.11.2023 №3262 від 17.11.2023 внесено зміни до наказу від 17.10.2023 №2759 та наказано виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров"я за період з 01.03.2023 по 31.03.2023, з 16.05.2023 по 16.06.2023, з 19.06.203 по 18.07.2023. Підстава: рапорт від 17.11.2023, довідка від 15.12.2022 №2130. (а.с.133-134)

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог та відповіді на відзив, позивач не погоджується з тим, що за 09.12.2022 в день отримання поранення нарахована додаткова винагорода з розрахунку 30000 грн., а не 100000 грн. Також протиправно не здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн за період з 20 до 22.02.2023, а за період з 23.02.2023 по 28.02.2023, за квітень 2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 17.05.2023 по 18.05.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, за серпень-вересень 2023 додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн.

Вказані періоди є спірними на момент розгляду справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

09.12.2022 під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення, у зв"язку з чим, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 09.12.2022 №347 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з пункту тимчасової дислокації, м.Слав"янськ, зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на лікування до лікарського санітарного батальйону №65, м.Лиман.

У зв"язку з отриманим пораненням, позивач періодично проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці після лікування.

Факт зв"язку отриманого поранення із захистом Батьківщини підтверджується матеріалами справи , зокрема, довідками ВЛК та не є спірним у даній справі.

Спірним у даній справі ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та відповіді на відзив) є правомірність дій відповідача та наявність підстав для виплати позивачу за 09.12.2022 в день отримання поранення додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн., а не 100000 грн.; нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. за період з 20 до 22.02.2023, а за період з 23.02.2023 по 28.02.2023, за квітень 2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 17.05.2023 по 18.05.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, за серпень-вересень 2023 додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн.

Вирішуючи справу в межах спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Щодо виплати позивачу за 09.12.2022 в день отримання поранення додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн., а не 100000 грн.

Так, дійсно до матеріалів справи відповідачем було надано довідку в/ч НОМЕР_1 від 29.11.2023, з якої слідує, що додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн. була нарахована позивачу за 01.12.2022 по 08.12.2022 , а за 09.12.2022 з розрахунку 30000 грн.

Разом з тим, відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 03.02.2024 №484 наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. (пропорційно з розрахунку за місяць, з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30000 грн.) військовослужбовцям, які у зв"язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов"язаним із захистом Батьківщини, перебувають (перебували) на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров"я відповідно до додатку до наказу. (а.с.135-137)

ОСОБА_1 включено до додатку до наказу від 03.02.2024 №484 на підставі рапорту від 30.01.2024 №813/1234 та довідки від 15.12.2022 №2130. (Перерахунок додаткової винагороди з розрахунку 10000 грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров"я).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 15.02.2024 (а.с.138) ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за період з 01.12.2022 по 03.10.2023, що включає: грудень 2022 (з 01.12.2022 по 31.12.2022) 100000 грн.

Тобто, відповідачем в ході розгляду справи здійснено перерахунок додаткової винагороди позивача за 09.12.2022 з розрахунку 100000 грн., що також підтверджується відомістю про зарахування заробітної плати 14.02.2024 у сумі 2224,19 грн. (з урахуванням виплаченої суми).

Що стосується не нарахування за період з 23.02.2023 по 28.02.2023, за квітень 2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 17.05.2023 по 18.05.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, за серпень-вересень 2023 додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2023 №24 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи, м.Житомир з відпустки за станом здоров"я та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2023 №24 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з оперативної групи м.Житомир у відпустку для лікування у зв"язку з хворобою на 30 діб, з 24.01.2023 по 22.02.2023.

Зобов"язаний прибути на службу 23.02.2023.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2023 №55 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи м.Житомир після відпустки за станом здоров"я.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2023 №55 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з оперативної групи м.Житомир на лікування до обласного госпіталя ветеранів війни, АДРЕСА_3 .

Відповідно до виписки КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни "ХОР з медичної картки стаціонарного хворого №579 ОСОБА_1 проходив у стаціонарі лікування у Реабілітаційному відділенні з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Тобто, з 24.01.2023 по 22.02.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, з якої мав прибути 23.02.2023, проте прибув 24.02.2023 та вибув на лікування до Хмельницького обласного госпіталю ветеранів війни, проте лікувався там стаціонарно з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Таким чином, вибувши 24.02.2023 із м. Житомир до м. Хмельницький позивач фактично з 24.02.2023 по 01.03.2023 не лікувався стаціонарно, у відпустці не перебував.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно наказу від 03.04.2023 №93 ОСОБА_1 прибув та приступив до виконання службових обов"язків до оперативної групи м.Житомир з лікування.

Разом з тим, позивач був виписаний 31.03.2023, але прибув до пункту постійної дислокації 03.04.2023.

Доказів місця перебування позивача у вказаний період не надано.

У період з 03.04.2023 по 19.04.2023 позивач перебував у складі оперативної групи у м. Житомирі, після чого вибув у щорічну основну відпустку відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 №109.

29.04.2023 позивач повернувся із щорічної відпустки до оперативної групи у м.Житомир відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2023 №119.

У період з 29.04.2023 по 15.05.2023 позивач перебував у складі оперативної групи у м.Житомтир, після чого вибув на лікування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2023 №135).

17.05.2023 позивач повернувся після лікування до оперативної групи у м. Житомир відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2023 №137.

З 17.05.2023 по 19.05.2023 позивач у м. Житомирі перебував у складі оперативної групи, після чого вибув у відпустку за станом здоров`я відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2023 №139.

18.06.2023 позивач повернувся після відпустки до оперативної групи у м. Житомир відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2023 №171.

19.06.2023 позивач вибув у відпустку за станом здоров`я на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2023 №173.

19.07.2023 позивач повернувся після відпустки до оперативної групи у м. Житомир відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2023 №202.

З 19.07.2023 по 06.09.2023 позивач пробув у м. Житомирі, де перебував у складі оперативної групи, після чого вибув на проходження ВЛК для встановлення придатності до військової служби відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 №251.

З 06.09.2023 по 27.09.2023 позивач проходив ВЛК.

27.09.2023 позивач повернувся після проходження ВЛК до оперативної групи у м.Житомир відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2023 №273.

З 27.09.2023 по 03.10.2023 позивач у м. Житомирі перебував у складі оперативної групи, після чого вибув до нового місця служби (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2023 №279).

Згідно п. 2-1 Постанови № 168, установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 р. за № 177/39233.

В даних змінах, які застосовуються з 01.02.2023 законодавець вніс наступні положення:

XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

"2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

4. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів свідчить про те, що виплати додаткової винагороди, збільшеної до 30000 гривень проводяться військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), також здійснюється на підставі наказу командира частини щомісячно пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

При цьому обов`язковою умовою для виплати додаткової грошової допомоги військовослужбовцям в розмірі 30000 грн., є виконання бойового (спеціального) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Суд зауважує, що до позову не додано документів, які б свідчили, що позивач у період з 23.02.2023 по 28.02.2023, за квітень 2023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 17.05.2023 по 18.05.2023, з 19.07.2023 по 31.07.2023, за серпень-вересень 2023, виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Враховуючи викладене, у ці періоди відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди на період військового стану у розмір 30 000, 00 грн., тому дії відповідача є правомірними.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено відомість зарахувань заробітної плати за період з 13.12.2022 по 21.11.2023, з якої вбачається, що позивачу перераховано на картковий рахунок грошове забезпечення у загальній сумі 831316,72 грн.

Відтак, відповідачем на момент розгляду справи перераховано відповідачу додаткову винагороду за спірні періоди (окрім періоду з 20.02.2023 по 22.02.2023), тому доводи представника позивача про те, що позивач не отримав вказані кошти не відповідають дійсності та нічим не підтверджені.

Щодо не нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. за період з 20 до 22.02.2023.

Так, відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 15.02.2024 (а.с.138) ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за період з 01.12.2022 по 03.10.2023, що включає: грудень 2022 (з 01.12.2022 по 31.12.2022) 100000 грн.; січень 2023 (з 01.01.2023 по 31.01.2023) 100000 грн.; лютий 2023 (за період з 01.02.2023 по 19.02.2023 з розрахунку 100000 грн.) 67857,14 грн.; березень 2023 (з 01.03.2023 по 31.03.2023 )100000 грн.; квітень 2023 - 0,00 грн.; травень 2023 ) з 16.05.2023 по 31.05.2023 з розрахунку 100000 грн.) 51612,90 грн.; червень 2023 (з 01.06.2023 по 16.06.2023 та з 19.06.2023 по 30.06.2023 з розрахунку 100000 грн.) 93333,33 грн.; липень 2023 (з 01.07.2023 по 18.07.2023 з розрахунку 100000 грн.) 58064,52 грн.; серпень 2023 - 0,00 грн.; вересень 2023 - 0,00 грн.

Тобто, за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн. позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Разом з тим, суд звертає увагу, що 20.01.2023 в/ч НОМЕР_5 видала позивачу довідку ВЛК про те, що поранення Так пов"язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров"я на 30 днів.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2023 №24 ОСОБА_1 вважати таким, що вибув з оперативної групи м.Житомир у відпустку для лікування у зв"язку з хворобою на 30 діб, з 24.01.2023 по 22.02.2023.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2023 №55 ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов"язків, до оперативної групи м.Житомир після відпустки за станом здоров"я.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 - перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Разом з тим, у частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача щомісячної додаткової винагороди у конкретній сумі, слід відмовити, адже нарахування недоплаченої допомоги наразі не виконано. Оскільки повноваженнями по нарахуванню винагороди наділений саме відповідач, визначення суми, яка підлягає доплаті є його дискреційним повноваженням.

При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Щодо компенсації втрати частини доходів.

Згідно зі статтями 1- 3 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст.4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159. Порядок №159 поширює свою дію на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159). Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у ст.3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

У пункті 4 постанови КМУ "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум додаткової винагороди з 20.02.2022, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення, у зв`язку з порушенням строків виплати починаючи з 20.02.2023 до моменту фактичної виплати.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та виплати додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на те, що судом не присуджено стягувати конкретну суму додаткової винагороди, то відсутні правові підстави для допуску рішення суду до негайного виконання.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд уважає за необхідне вказати таке.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання цього судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у цій справі.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 з розрахунку 100000,00 грн..

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 20.02.2023 по 22.02.2023 з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів , у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, починаючи з 20.02.2023 до моменту фактичної виплати.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

20.11.24