Справа № 420/13623/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

- визнання протиправною та скасування постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження № 74836741 від 23.04.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем на підставі виконавчого листа №522/2491/22-е виданого Приморським районним судом м. Одеси, 25.08.2023р. було відкрито виконавче провадження №72617937.

Позивач вказує, що вищевказане провадження було відкрите за заявою ОСОБА_1 , як позивача по справі №522/2491/22-е. Метою відкриття провадження був примус АТ «Одесагаз» вчинити певні дії, визначені рішенням суду, а саме «Зобов`язати АТ "Одесагаз" повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 21.05.2021 р. з урахуванням висновків суду». Прицьому, як вказує позивач, до моменту відкриття виконавчого провадження АТ «Одесагаз» виконав в повному обсязі рішення суду та надавав відповідну інформацію до ВДВС. Однак, такі звернення Відповідачем були проігноровані.

05.10.2023 року було прийнято постанову про стягнення з АТ «Одесагаз» виконавчого збору в розмірі 26 800,00 грн. у ВП №72617937. ОСОБА_1 , який є стягувачем у виконавчому провадженні №.04.2024 року подав до органу державної виконавчої служби письмову заяву про повернення виконавчого документа. Постановою від 23.04.2024 року було повернуто виконавчий документ стягувачу та виведено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. від 05.10.2023 року. Постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № 74836741 від 23.04.2024р. було розпочато примусове стягнення з АТ «Одесагаз» суми виконавчого збору в розмірі 26 800 грн. на підставі постанови про стягнення з АТ «Одесагаз» виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. у ВП №72617937 від 05.10.2023 року.

Позивач зазначив, що постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження № 74836741 від 23.04.2024р підлягає визнанню протиправною та скасуванню, оскільки законодавством передбачено, що виконавчий збір за примусове виконання рішення суду стягується лише у випадку фактично вчинених виконавцем дій, передбачених статею 10 Закону № 1404-VIII та спрямованих на примус певної сторони безпосередньо виконати рішення суду, що набуло законної сили, а не лише у разі здійснення Відповідачем процедурних дій, що передують фактичному здійсненню заходів із примусового виконання. Фактичні дії Відповідача по примусу Позивача до виконання рішення суду були відсутні, таким чином у Відповідача відсутні підстави для стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення суду.

Також позивач вказав, що аналізуючи викладене, відповідно до частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII слідує, що державний виконавець зобов`язаний не тільки визначити розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, у постанові про відкриття виконавчого провадження, але також зобов`язаний - одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження - винести постанову про стягнення виконавчого збору. Ця постанова виконується в межах основного виконавчого провадження і не потребує її виведення в окреме виконавче провадження. Водночас за певної ситуації (в даному випадку повернення виконавчого документа стягувачу) державний виконавець зобов`язаний повторно винести постанову про стягнення виконавчого збору. Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII після повернення виконавчого документу стягувачу або закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний повторно винести постанову про стягнення виконавчого збору, на виконання якої відкривається окреме виконавче провадження. Виконавчим документом для відкриття «окремого» виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, згідно зі статтею 40 Закону № 1404-VIII, є постанова про стягнення виконавчого збору, винесена після повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення сторін).

Також ухвалою суду від 07.05.2024 року зобов`язано Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14) протягом п`яти робочих днів з дня отримання цієї ухвали суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №72617937 та №74836741.

Також вищенаведеною ухвалою зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року провадження у справі поновлено.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов, надані на виконання ухвали документи відповідачем та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №522/2491/22-е виданого Приморським районним судом м. Одеси, 25.08.2023р. було відкрито виконавче провадження №72617937.

Вищевказане провадження було відкрите за заявою ОСОБА_1 , як позивача по справі №522/2491/22-е. Метою відкриття провадження був примус АТ «Одесагаз» вчинити певні дії, визначені рішенням суду, а саме «Зобов`язати АТ "Одесагаз" повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 21.05.2021 р. з урахуванням висновків суду».

Також відповідачем 05.10.2023 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 05.10.2023 року у ВП №72617937 (а.с.24).

Постановою від 23.04.2024 року було повернуто виконавчий документ стягувачу та виведено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. від 05.10.2023 року.

Постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № 74836741 від 23.04.2024р. було розпочато примусове стягнення з АТ «Одесагаз» суми виконавчого збору в розмірі 26 800 грн. на підставі постанови про стягнення з АТ «Одесагаз» виконавчого збору у розмірі 26 800,00 грн. у ВП №72617937 від 05.10.2023 року.

Вважаючи постанову про відкриття провадження у ВП №74836741 від 23.04.2024 року протиправною позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону №1404).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також, статтею 27 Закону №1404 визначено виключний перелік умов, за яких виконавчий збір не стягується.

З аналізу вказаних норм Закону слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, від 28.01.2021 у справі № 640/24233/19.

Статті 40, 42 Закону №1404-VІІІ регулюють порядок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у розмінні Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

На підставі п.8 Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 ч.1 ст.27 Закону №1404-УІІІ закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст.27), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Судом встановлено, що позивач з метою оскарження виконавчого документу у ВП №74836741, а саме постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №72617937 від 05.10.2023 року звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/27831/23 від 29.11.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Вищенаведене рішення набрало законної сили 26.12.2023 року.

Таким чином суд відхиляє всі аргументи позивача, які стосуються правомірності прийняття відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №72617937 від 05.10.2023 року, то ж вищезазначена постанова вважається законною, а дії щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними.

Суд зазначає, що відповідач виніс постанову про виведення постанови про виконавчий збір в окреме провадження ВП, про що вказується у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №72617937 від 05.10.2023 виведено в окреме виконавче провадження та зареєстровано в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Отже виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження №74836741 від 23.04.2024, державний виконавець керувався Законом України «Про виконавче провадження», Конституцією України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону.

П.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Підсумовуючи все вищенаведене суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Акціонерне товариство «Одесагаз» (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд.1, ).

Відповідач Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. 1-А сортувальна, буд.36Г, ).

Суддя Іванов Е.А.

.