Справа № 320/11757/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року справа № 320/11757/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішень.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фастівської міської ради Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Фастівської міської ради Київської області від 13 лютого 2023 року №66-ХХХVІ-VІІІ "Про внесення змін до Регламенту Фастівської міської ради";

- визнати протиправним та скасувати Рішення Фастівської міської ради Київської області від 06 березня 2023 року №68-ХХХVІІ-VІІІ "Про деякі питання роботи Фастівської міської ради".

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що спірні рішення прийняті без наявності підстав для дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради, виключний перелік яких визначений Законом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: письмово обґрунтувати, на яких підставах третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача або відповідача, належить залучити до участі у справі, та яким чином рішення у даній справі може вплинути на права, інтереси чи обов`язки вказаних третіх осіб; надати уточнену позовну заяву, в якій зазначити інші засоби зв`язку із третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору (номер телефону та/або адреса електронної пошти).

05.05.2023 позивачем нарочно до Київського окружного адміністративного суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви від 05.05.2023 та позовну заяву (уточнену).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою також залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та витребувано докази у справі від позивача та відповідача, встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, наголосивши при цьому на законності спірних рішень, прийнятих з метою виконання Указу Президента України від 19.03.2022р. №153/2022, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.03.2022р. «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій», а також з урахуванням рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.09.2022р. у справі за №П/857/8/22.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

25.10.2020 на чергових виборах ОСОБА_1 обрано Фастівської міської ради Київської області VIII скликання за партійним списком від Політичної партії Опозиційна платформа - За життя, що підтверджується Постановою Фастівської міської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області від 24 листопада 2020 № 92 (а.с.12-15) та посвідченням депутата Фастівської міської ради Київської області № 7 від 16.11.2020 (а.с.21).

Рішенням Фастівської міської ради Київської області від 13.02.2023р. №66-ХХХVІ-VІІІ «Про внесення змін до Регламенту Фастівської міської ради» внесено зміни до розділу 23 Регламенту Фастівської міської ради, затвердженого рішенням міської ради №1-VІІ-VІІІ від 11.02.2022 р., додавши пункт 23.11 в наступній редакції: «За рішенням міської ради, депутати Фастівської міської ради, які обрані за виборчими списками політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», можуть позбавлятися прав та обов`язків, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» та «;Про місцеве самоврядування в Україні», на період дії воєнного стану в Україні» (а.с. 9).

З описової частини рішення вбачається, що воно прийняте відповідно до Указу Президента України від 19.03.2022р. №153/2022, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.03.2022р. «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій», яким введено в дію Рішення РНБО України від 18.03.2022 р. щодо призупинення діяльності окремих політичних партій на період дії воєнного стану в Україні ("ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ", "ПАРТІЯ ШАРІЯ", "ДЕРЖАВА", "ЛІВА ОПОЗИЦІЯ", "ПРОГРЕСИВНА СОЦІАЛІСТИЧНА ПАРТІЯ УКРАЇНИ", "СОЮЗ ЛІВИХ СИЛ", "СОЦІАЛІСТИЧНА ПАРТІЯ УКРАЇНИ", "СОЦІАЛІСТИ", "ОПОЗИЦІЙНИЙ БЛОК", "НАШІ" та "БЛОК ВОЛОДИМИРА САЛЬДО"), з урахуванням рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.09.2022р. у справі за №П/857/8/22 та ст. 8 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», ст. 25, п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Фастівської міської ради Київської області від 06 березня 2023 року №68-ХХХVІІ-VІІІ «Про деякі питання роботи Фастівської міської ради» на період дії воєнного стану в Україні, призупинено діяльність депутатів Фастівської міської ради VІІІ скликання, які висувалися та були обрані за виборчими списками політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині реалізації ним прав та обов`язків, передбачених Законами України «Про статус депутатів місцевих рад» та «;Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 10).

В описовій частині даного рішення вказано, що воно прийнято у зв`язку з введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.03.2022р. «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій», яким введено в дію Рішення РНБО України від 18.03.2022 р. «Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій», враховуючи рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.09.2022р. у справі за №П/857/8/22 та суспільний запит на очищення органів влади та місцевого самоврядування від представників партії "Опозиційна платформа - За життя", керуючись Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 р., ст. 8 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», ст. 25, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідно до пункту 23.11 розділу 23 Регламенту Фастівської міської ради VІІІ скликання.

Вказані рішення позивач вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Будь-які обмеження права громадян України на участь у місцевому самоврядуванні залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території, за мовними чи іншими ознаками забороняються (ст. 3 вказаного Закону).

Основні принципи місцевого самоврядування визначені в статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Одним із багатьох принципів місцевого самоврядування в Україні, зазначених в статті 4 вказаного Закону, є поєднання місцевих і державних інтересів.

Відповідно до пункту чотирнадцятого частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень депутата ради в порядку, встановленому законом.

Законом, що відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших законів України визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, що встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради є Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (далі Закон № 93-IV).

Відповідно до статей 2, 3 Закону № 93-IV депутат місцевої ради - представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу, а також повноважний і рівноправний член відповідної ради.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

Згідно частини другої статті 4 Закону № 93-IV повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Відповідно до статті 5 Закону № 93-IV повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково за наявності перелічених підстав, засвідчених офіційними документами, без прийняття рішення відповідної ради у разі:

1) його відкликання за народною ініціативою у встановленому цим Законом порядку;

3) припинення його громадянства України або виїзду на постійне проживання за межі України;

4) обрання або призначення його на посаду, зайняття якої згідно з Конституцією України і законом не сумісне з виконанням депутатських повноважень;

5) обрання його депутатом іншої місцевої ради;

6) визнання його судом недієздатним або безвісно відсутнім;

7) набрання законної сили обвинувальним вироком суду, за яким його засуджено до позбавлення волі, або набрання законної сили рішенням суду, яким його притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, та застосовано покарання або накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

7-1) набрання законної сили рішенням суду про визнання його активів чи активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

8) його смерті.

2. Повноваження депутата місцевої ради можуть припинятися достроково також за рішенням відповідної ради у зв`язку:

1) з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, за яким його засуджено до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі;

2) з особистою заявою депутата місцевої ради про складення ним депутатських повноважень;

3) з несплатою аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Спори щодо дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради вирішуються судом.

Під час вирішення питання правомірності оскаржуваних рішень, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини другої статті 102 Конституції України Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Загальновідомим є факт, що в Україні у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на території України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває станом на час прийняття рішення у справі.

Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, зокрема, можуть вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII).

Водночас, пунктом 9 частини першої статті 8 Закону № 389-VIII встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, порушувати у порядку, визначеному Конституцією та законами України, питання про заборону діяльності політичних партій, громадських об`єднань, якщо вона спрямована на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі також - Закон №2365-ІІІ) політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Згідно зі статтею 3 Закону №2365-ІІІ політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.

Обмеження щодо утворення і діяльності політичних партій визначені статтею 5 Закону №2365-ІІІ, згідно з якою утворення і діяльність політичних партій забороняється, якщо їх програмні цілі або дії спрямовані на:

1) ліквідацію незалежності України;

2) зміну конституційного ладу насильницьким шляхом;

3) порушення суверенітету і територіальної цілісності України;

4) підрив безпеки держави;

5) незаконне захоплення державної влади;

6) пропаганду війни, насильства, розпалювання міжетнічної, расової чи релігійної ворожнечі;

7) посягання на права і свободи людини;

8) посягання на здоров`я населення;

9) пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки;

10) виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії проти України, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації та/або Республіки Білорусь проти України як внутрішнього конфлікту, громадянського конфлікту, громадянської війни, заперечення тимчасової окупації частини території України;

11) глорифікацію, виправдання дій та/або бездіяльності осіб, які здійснювали або здійснюють збройну агресію проти України, представників збройних формувань Російської Федерації, незаконних збройних формувань, банд, найманців, створених та/або підпорядкованих, та/або керованих, та/або фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та інші структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, у тому числі шляхом їх визначення як повстанці, ополченці, ввічливі люди тощо.

Згідно зі статтею 21 Закону №2365-ІІІ у разі виявлення порушення вимог щодо створення і діяльності політичних партій, встановлених Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, невідкладно звертається до суду з адміністративним позовом про заборону політичної партії, у тому числі в разі виявлення фактів вчинення політичною партією дій, спрямованих на:

- ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення;

- порушення рівноправності громадян залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;

- поширення відомостей, що містять виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Указом Президента України від 19.03.2022 № 153/202 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 березня 2022 року Щодо призупинення діяльності окремих політичних партій, яким призупинено на період дії воєнного стану будь-яку діяльність в Україні, зокрема й політичної партії Опозиційна платформа - За життя та доручено Міністерству юстиції України невідкладно вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо заборони діяльності політичних партій, зокрема й політичної партії «Опозиційна платформа - За життя».

Вказане рішення прийняте в умовах прямої військової агресії з боку Російської Федерації, з урахуванням антиукраїнської політичної та організаційної діяльності, пропаганди війни, публічної заяви та закликів до зміни конституційного ладу насильницьким шляхом, реальної загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву її безпеки, а також дій, спрямованих на незаконне захоплення державної влади, демонстрації проявів колабораціонізму, насильства, зважаючи на програмні та статутні цілі, що містять антиукраїнську позицію, поширення відомостей про виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України окремими політичними партіями.

Міністерство юстиції України звернулося до Восьмого апеляційного адміністративного суду, як суду першої інстанції, з адміністративним позовом до Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя» про заборону діяльності політичної партії.

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі № П/857/8/22 адміністративний позов Міністерства юстиції України задоволено та заборонено діяльність Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», зобов`язано передати майно, кошти та інші активи Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.

Постановою Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № П/857/8/22 рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2022 залишено без змін.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору діяльність Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя» заборонено в Україні.

Підставою заборони на території України вказаної політичної сили стало те, що Політична партія «Опозиційна платформа - За життя» пропагує проросійську позицію, а її діяльність шкодить інтересам держави.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 обрано депутатом Фастівської міської ради VIII скликання за виборчим списком від Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», діяльність якої заборонена.

В свою чергу позивач зазначає, що Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» не містить підстав для дострокового припинення повноважень депутата за рішенням відповідної ради, у разі заборони діяльності політичної партії.

Під час прийняття рішення суд не залишає поза увагою, що дострокове припинення повноважень депутата місцевої ради регламентовано статтею 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», за змістом якої призупинення діяльності політичної партії не є підставою для прийняття міською радою рішення про дострокове припинення повноважень її депутатів.

При цьому суд звертає увагу, що наслідком оскаржуваних рішень стало не дострокове припинення повноважень депутата місцевої ради, а призупинення, на період дії воєнного стану в Україні, діяльності депутатів Фастівської міської ради VІІІ скликання, які висувалися та були обрані за виборчими списками політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», зокрема і позивача, в частині реалізації ними прав та обов`язків, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Виходячи із вищезазначеного, суд не приймає до уваги твердження позивача, що оскаржувані рішення суперечать статті 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Враховуючи основні принципи місцевого самоврядування, визначені в статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», як то поєднання місцевих і державних інтересів, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у рішенні Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі № П/857/8/22 про заборону діяльності Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя» йдеться про наступне:

«На підставі наявних у матеріалах справи доказах, Суд приходить до переконання, що члени ПП ОПЗЖ, за мовчазної згоди Партії, схвалюють та сприяють діям держави-агресора, спрямованим на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом та порушення державного суверенітету, що є порушенням Конституції України, Закону України «Про політичні партії в Україні», а також інших законів України.

З огляду на викладене, ураховуючи пряму військову агресію з боку Російської Федерації, зважаючи на антиукраїнську політичну та організаційну діяльність, пропаганду війни, реальні загрози порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підриву її безпеки, а також дії, спрямовані на незаконне захоплення державної влади, демонстрацію проявів колабораціонізму, насильства, поширення відомостей про виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, діяльність відповідача має бути заборонена.

На думку Суду, в матеріалах справи є достатні докази, про існування реальної загрози зі сторони Політичної партії «Опозиційна платформа - За життя» конституційному ладу та основним правам і свободам громадян України, позаяк поведінка і заклики її членів не викликали осуду зі сторони керівництва партії, а навпаки - мала місце мовчазна згода. Всупереч вимог Статуту Партії не вживались заходи впливу до вказаних вище членів партії, коли згідно цього ж Статуту члени партії зобов`язані дотримуватись його вимог, Програми та інших внутрішніх документів Партії.

Відтак, Судом формується висновок, що виступи і дії членів Партії стосуються до Партії в цілому і формують цілісну картину розбудови політики, несумісної з концепцією демократичного суспільства.».

Також суд акцентує увагу, на тому, що в забороні діяльності вказаної Партії була об`єктивна соціальна потреба з метою захисту демократичного суспільства та захисту прав і свобод громадян. В свою чергу вказане обмеження наявних у Партії свобод, націлене на забезпечення стабільності країни в цілому, а тому, застосований відповідачем захід, як призупинення, на період дії воєнного стану в Україні, діяльності депутата Фастівської міської ради VІІІ скликання - ОСОБА_1 , який висувався та був обраний за виборчим списком політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», в частині реалізації ним прав та обов`язків, передбачених Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», є виправданим.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги військовий стан у державі Україна, пряму військову агресія з боку Росії, заборону діяльності вказаної Партії, за партійними списками якої позивач був обраним депутатом міської ради, об`єктивну соціальну потребу націлену на захист демократичного суспільства та захист прав і свобод громадян, маючи на меті завадити розколу українського суспільства, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не належать до задоволення.

Судові витрати відповідно до положень ст. 139 КАС України суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.