Справа № 420/27687/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП №1972 від 30 липня 2024 року в частині притягнення капітана поліції ОСОБА_1 (0040822) дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області до дисциплінарної відповідальності за скоєння дисциплінарного проступку та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП №1266 о/с від 02 серпня 2024 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0040822) дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 02 серпня 2024 року, поновлення капітана поліції ОСОБА_1 (0040822) на службі в поліції на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, з якої його було звільнено з 02 серпня 2024 року, стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь капітана поліції ОСОБА_1 (0040822) середнього заробітку, який він отримував перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області за час вимушеного прогулу з 02 серпня 2024 року по день винесення судом рішення про поновлення на посаді.

Ухвалою від 24.10.2024 року судом зазначений позов залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення позивачу ухвали шляхом надання позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наданням відповідних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду від 24.10.2024 року позивач надав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що відповідачем надано до суду копію оскаржуваного наказу, з якого вбачається, що він ознайомився з наказом від 02 серпня 2024 року №1266 о/с 08.08.2024 року. Отже, 15-денний строк для звернення до адміністративного суду із цим позовом становив до 23.08.2024 року. На підставі Наказу ГУНП в Одеській області №1104 о/с від 15 липня 2024 позивач перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.07.2024 року до 22.02.2027 року. Позивач зазначає, що вийти з декретної відпустки він був вимушений у зв`язку із тим, що на нього був здійснений тиск через його колег з боку керівництва ГУНП в Одеській області. Та наступного ж дня, після надання ним рапорту про вихід з декретної відпустки, а саме 02.08.2024 року його було звільнено. Однак, після звільнення з Національної поліції України позивач не перестав здійснювати догляд за своєю дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, 29.07.2024 року його цивільна дружина - ОСОБА_3 , у зв`язку із різким погіршенням її здоров`я лягла на стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР із діагнозом панкреатит. Лікування та перебування дружини тривало по 16.08.2024 року. Та позивач, здійснюючи догляд за своєю дитиною та допомагаючи дружині, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, будучи при цьому змушеним з викладених вище підстав вийти з декретної відпустки для звільнення з органів Національної поліції України, дійсно не мав реальної можливості звернутися до суду з адміністративним позовом. На підставі викладеного, позивач просить суд врахувати вказані обставини та обчислювати строк звернення до суду з адміністративним позовом з дня завершення перебування його дружини на стаціонарному лікуванні, а саме з 17.08.2024 року.

Від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, в яких відповідач зазначає про те, що у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням позивача із публічної служби. Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337- VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 8 лютого 2023 року у справі №120/7567/22, від 14 березня 2024 року у справі №420/12142/23. Отже, з огляду на те, що факт ознайомлення особи із оскаржуваним наказом 21 квітня 2023 року встановлено судами і підтверджувалось самим заявником при подачі позовної заяви, строк звернення до суду із цим позовом почав свій відлік з 22 квітня 2023 року і закінчився 8 травня 2023 року (зважаючи на те, що п`ятнадцятий день припав на суботу). Тобто, Дисциплінарний статут, який є застосовним до спірних правовідносин, пов`язує відлік строку звернення до суду задля оскарження наказу про своє звільнення саме із днем ознайомлення з ним. Отже застосуванню до спірних правовідносин заслуговує саме вказана правова позиція а не та на яку посилається позивач. Додатково відповідач зазначив, що з наданих позивачем лікарняних листів, які надані позивачем в обґрунтування пропуску строку до суду, не вбачається що за особа лікувалась та яка саме форма лікування була (амбулаторна чи стаціонарна). Тобто позивачем надано невідомі листи де не вказано ані прізвища особи ані форму лікування. Ще більше позивачу жодним чином нічого не заважало скористатися послугами адвоката та подати позов в строк встановлений чинним законодавством. Враховуючи зазначене позивачем не наведено належних доказів щодо пропуску строку, а отже і підстави для поновлення строку на подання позову відсутні. Також медичні висновки надані позивачем не є документом підтверджуючим тимчасову непрацездатність так як саме надані позивачем висновки відредаговані, та відсутня частина на якій вказується що вказаний висновок не є документом. Крім того, під час перевірки висновків за номерами М3В3-Е8НС-КЕЕР-Т6К3 та 567В-СС5К-5АТХ-К45Х на сайті ГУПФУ вказується, що за вказаним номером відсутній листок непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності.

Відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 31 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Так, позивач оскаржує наказ начальника ГУНП №1266 о/с від 02 серпня 2024 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0040822) дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області зі служби.

З матеріалів справи вбачається, що з оскаржуваним наказом ОСОБА_1 ознайомився 08.08.2024 року.

В заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що після звільнення з Національної поліції України він не перестав здійснювати догляд за своєю дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З наданих до суду медичних висновків про тимчасову непрацездатність вбачається, що у період з 29.07.2024 року по 16.08.2024 року цивільна дружина позивача - ОСОБА_3 , у зв`язку із різким погіршенням її здоров`я перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР із діагнозом панкреатит. Позивач зазначає, що здійснюючи догляд за своєю дитиною та допомагаючи дружині, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, будучи при цьому змушеним з викладених вище підстав вийти з декретної відпустки для звільнення з органів Національної поліції України, дійсно не мав реальної можливості звернутися до суду з адміністративним позовом

Суд вважає обґрунтованою заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки здійснюючи догляд за своєю дитиною та допомагаючи дружині, яка перебувала на стаціонарному лікуванні позивач не мав можливості вчасно звернутися до суду.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на надання невідомих лікарняних листів, де не вказано ані прізвища особи ані форму лікування, оскільки у наданих до суду медичних висновках про тимчасову непрацездатність та паспорті громадянина України ОСОБА_3 зазначений один і той самий код РНОКПП, тобто листки непрацездатності видані на ім`я цивільної дружини позивача.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачу нічого не заважало скористатися послугами адвоката та подати позов в строк встановлений чинним законодавством, оскільки укладення договору з адвокатом є правом, а не обов`язком особи, яким позивач скористувався пізніше.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з ч.3 ст.6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.14 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З огляду на усунення підстав залишення позовної заяви без руху та поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи.

Керуючись ч.14 ст.171, ст. ст. 248, 256, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Леонід СВИДА