Справа № 520/2001/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р.Справа № 520/2001/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Волошин Д.А.) від 26.07.2024 року (повний текст складено 26.07.24 року) по справі № 520/2001/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДСНС України в Харківській області від 04 квітня 2022 року № 179 о/с про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДСНС України в Харківській області від 05 квітня 2022 року № 183 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу;

поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді з дня звільнення 05 квітня 2022 року;

стягнути з Головного управління ДСНС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з дати звільнення по день поновлення на роботі, з урахуванням раніше виплачених сум;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати - у межах одного місяця.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив службу зі званням прапорщика служби цивiльного захисту на посаді пожежника-рятувальника 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області. Наказом Головного управління ДСНС України в Харківській області від 04.04.2022 № 179 о/с позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Наказом Головного управління ДСНС України в Харківській області від 05 квітня 2022 року № 183 о/с позивача було звільнено зі служби з 05 квітня 2022 року за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 - у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Позивач вважає незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за підпунктом 6 пункту 176 Положення № 593, оскільки звільнення за систематичне невиконання умов контракту можливе лише після вчинення повторного дисциплінарного проступку за наявності раніше застосованого дисциплінарного стягнення, яке має бути чинним. Водночас позивач, за його словами, раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Крім цього, стверджує, що мав поважні причини невиходу на службу, зокрема, зазначає, що продовжував виконувати свої службові обов`язки стільки, скільки це було можливо, однак, з огляду на реальну загрозу життю та здоров`ю, був змушений евакуюватися в безпечне місце. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2023, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.04.2024 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року скасовано. Направлено справу № 520/2001/23 на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

При новому розгляді справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 року по справі № 520/2001/23 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 179 о/с від 04.04.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного - рятувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 183 о/с від 05.04.2022 про звільнення прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного - рятувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді пожежного - рятувальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.04.2022.

Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2022 по 06.04.2023 в розмірі 168794,25 грн (сто шістдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 25 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді пожежного - рятувальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.04.2022 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2022 по 06.04.2023 в розмірі 168794,25 грн та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2022 по 06.04.2023 в розмірі 388920,45 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

27.08.2024 р. від позивача (через його представника) надійшла доповнена апеляційн скарга, в якій він просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 року по справі № 520/2001/23 в частині стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2022 по 06.04.2023 в розмірі 168794,25 грн (сто шістдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 25 копійок) та ухвалити нову постанову про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2022 по 26.07.2024 в розмірі 547684,43 грн. (п`ятсот сорок сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 43 копійки).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що спірними є показники грошового забезпечення лютого 2022 та березня 2022, котрі відповідачем у довідці про доходи № 494 від 15.07.2024 вказано на рівні тих, які були до існування рішення по справі № 520/12111/23 та згідно вказаної довідки, як вже зазначено вище, грошове забезпечення позивача становить: за лютий 2022 - 13642,35 грн, за березень 2022 - 13642,35 грн. Зазначає, що у довідці також вказано перераховану премію, однак, під час її перерахунку відповідач протиправно зменшив її відсотковість, всупереч встановленої премії ним же самим за вказані місяці на рівні 193 % посадового окладу за відповідними наказами. Вказані обставини слугували підставами для процедури судового контролю у справі № 520/12111/23, до якої суди першої та апеляційної інстанцій поставились формально та з приводу чого наразі готується відповідний позов до суду. Відтак, належними вихідними даними для обрахунку реального грошового забезпечення позивача є правильно обраховані та зазначені відповідачем у довідці № 42 від 19.01.2024 року показники грошового забезпечення помісячно за лютий та березень 2022 - посадовий оклад - 3970 грн., - оклад за звання - 1340 грн., - надбавка за вислугу років - 2389,50 грн. - надбавка за особливості проходження служби - 3849,75 грн. Щодо належного розміру показників премії, вказує, що належним обрахунком премії є 193% від перерахованого посадового окладу 3970 грн. помісячно у лютому та березні 2022 року, що становить 7662,1 грн. у лютому 2022 та 7662,1 грн. у березні. Виходячи з належних показників грошового забезпечення, за факту існування рішення по справі № 520/12111/23, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить: (19 211,35+19 211,35)/59 = 651,23 грн, а не 462,45 грн., як порахував суд першої інстанції на підставі довідки відповідача № 494 від 15.07.2024, котра не відповідає критерію достовірності доказів. Зазначає, що помножуючи належний розмір середньоденної заробітної плати позивача 651,23 грн. на кількість днів вимушеного прогулу 841 день, належною сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу є 547684,43 грн.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в частині стягнення середнього заробітку без змін.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу з званням прапорщика служби цивiльного захисту на посаді пожежника-рятувальника 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області.

24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З 24 лютого 2022 року с. Липці, де розташовувався підрозділ, у якому проходив службу позивач, перебував на тимчасово окупованій території.

16 березня 2022 року відповідно до наказу 4 Державного пожежно-рятувального загону було призначено службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 04 квітня 2022 року №179 о/с позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. (а.с. 14)

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 05 квітня 2022 року №183 о/с позивача було звільнено зі служби з 05 квітня 2022 року за підпунктом 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. (а.с. 46)

Позивач, вважаючи протиправними накази відповідача від 04 квітня 2022 року №179 о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та від 05 квітня 2022 року №183 о/с в частині звільнення позивача на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано до суду доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності перед прийняттям оскаржуваних наказів. Натомість, матеріалами справи підтверджується відсутність у позивача будь-яких дисциплінарних стягнень перед прийняттям оскаржуваних наказів.

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, суд зазначив, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом 31.01.2023, тобто більше ніж через дев`ять місяців після звільнення. При цьому, жодних пояснень та відповідних доказів щодо місця перебування позивача, своєчасного звернення до суду на виконання вимог ухвали суду позивач не подав. Отже, суд дійшов висновку, що розгляд заяви позивача тривав більше одного року, в тому числі, через пасивну (недобросовісну) поведінку позивача, який ініціював розгляд справи більше ніж через дев`ять місяців після його звільнення. Беручи до уваги викладені обставини, суд вважав, що вимушений прогул позивача в даній справі підлягає оплаті в межах одного року за приписами статті 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог сторонами у справі не оскаржувалося, а доводи апеляційної скарги (з урахуванням наданих доповнень) фактично стосуються лише правомірності визначення розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, рішення суду першої інстанції переглядається у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 125 КЦЗ України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту регулюється Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623 (далі Інструкція № 623).

Пунктом 14 розділу XХVІІ Інструкції № 623 визначено, що особам рядового і начальницького складу, яких було звільнено зі служби, а потім поновлено на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із дня звільнення виплачується за посадою, з якої їх було звільнено.

Пунктом 5 розділу І Інструкції № 623 встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день перебування на службі визначається шляхом поділу суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Інструкції № 623, яка є спеціальною для вирішення даних спірних правовідносин та діяла на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення осіб рядового складу служби цивільного захисту обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Разом з тим, ця Інструкція не передбачає особливого порядку нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та на час увільнення від виконання посадових обов`язків.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у неврегульованій частині, як норми загального законодавства, підлягають субсидіарному застосуванню положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Так, відповідно до пп. «з» п. 1 Порядку № 100 він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Положеннями абз. 3 п. 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 3 Порядку № 100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 05 квітня 2022 року № 183 о/с позивача було звільнено зі служби з 05.04.2022 за підпунктом 6 пункту 176 Положення № 593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. В свою чергу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про оскарження цього наказу лише 31.01.2023 р., тобто більше ніж через дев`ять місяців після звільнення.

Згідно довідки про доходи № 494 від 15.07.2024, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, судом встановлено, що в лютому 2022 року грошове забезпечення позивача становило 13642,35 грн, у березні 2022 року - 13642,35 грн. Розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 462,45 грн.

Відповідно до п. 45 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (далі Положення № 593), контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Згідно з п. 51 Положення № 593, контракт укладається у двох примірниках (контракт про навчання (проходження служби цивільного захисту) - у трьох примірниках) (по одному для кожної із сторін), що мають однакову юридичну силу, за формою згідно з додатками 1 і 2, кожний з яких підписується особою, яка вступає на службу цивільного захисту чи продовжує її, і посадовою особою ДСНС, якій надано право на підписання контракту, а контракт про навчання (проходження служби цивільного захисту) - також замовником (керівником (начальником) органу чи підрозділу цивільного захисту), скріплюється гербовою печаткою відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту і зберігається у кожної із сторін.

За змістом контракту, який визначений в Додатку 1 Положення № 593 вбачається, що громадянин, який укладає такий контракт, ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і добровільно бере на себе зобов`язання додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів чи розпорядження керівників (начальників), свої службові обов`язки, підвищувати свою професійну майстерність, досягати позитивних результатів з фізичної підготовки.

24 лютого 2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Як було встановлено судом першої інстанції під час розгляду цієї справи, з 24 лютого 2022 року с. Липці, де розташовувався підрозділ, у якому проходив службу позивач, перебував на тимчасово окупованій території.

16 березня 2022 року відповідно до наказу 4 Державного пожежно-рятувального загону було призначено службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 04 квітня 2022 року № 179 о/с позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 176 Положення № 593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. (а.с. 14)

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 05 квітня 2022 року № 183 о/с позивача було звільнено зі служби з 05 квітня 2022 року за підпунктом 6 пункту 176 Положення № 593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. (а.с. 46)

Копія оскаржуваного наказу про звільнення була отримана 19.01.2023 у відповідь на адвокатський запит представника позивача, що підтверджується копією листа ГУ ДСНС України в Харківській області від 19.01.2023 за № 65010-367/65190 про розгляд запиту. (а.с. 13)

Тобто, з моменту прийняття наказу № 183 о/с (05.04.2022 р.) і до дати отримання копії цього наказу представником позивача (19.01.2023) минуло більше дев`яти місяців, а тому враховуючи особливості та характер служби позивача - прапорщика служби цивільного захисту (пожежного-рятувальника 33 ДПРП 4 ДПРЗ), зміст контракту, який визначений приписами Положення № 593 (Додаток 1), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд заяви позивача тривав більше одного року, в тому числі, і через пасивну (недобросовісну) поведінку позивача, який ініціював розгляд справи більше ніж через дев`ять місяців після його звільнення.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 235 КЗпП України та обставин цієї справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь позивача підлягав стягненню у розмірі 168794,25 грн (462,45 грн Ч 365 днів).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Що стосується доводів, які викладені позивачем в доповненнях до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування вимог цих доповнень позивач послався на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року по справі № 520/12111/23 було, у тому числі, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за механізмом первинної редакції п. 4 постанови Кабінету міністрів України № 704. У рамках надання правничої допомоги на адресу відповідача було скеровано адвокатські запити щодо стану виконання названого рішення та отримання підтверджуючих документів. У відповідь на адвокатські запити ГУ ДСНС України в Харківській області надано лист від 22.01.2024 року з довідкою-розрахунком № 42 від 19.01.2024 року щодо перерахунку грошового забезпечення позивача за вищевказаним механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії з остаточною сумою, належною до виплати. Вказує, що спірними є показники грошового забезпечення лютого 2022 та березня 2022, котрі відповідачем у довідці про доходи № 494 від 15.07.2024 вказано на рівні тих, які були до існування рішення по справі № 520/12111/23 та згідно вказаної довідки, як вже зазначено вище, грошове забезпечення позивача становить: за лютий 2022 - 13642,35 грн, за березень 2022 - 13642,35 грн. У вказаній довідці також зазначено перераховану премію, однак, під час її перерахунку відповідач протиправно зменшив її відсотковість, всупереч встановленої премії ним же самим за вказані місяці на рівні 193 % посадового окладу за відповідними наказами.

Надаючи оцінку цим доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що питання виконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 р. по справі № 520/12111/23, в частині зменшення (за твердженням апелянта) відсотковості розміру премії, не є предметом спору в рамках справи № 520/2001/23, а тому суд не приймає до уваги наведені вище доводи.

При вирішенні спірних правовідносин, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 по справі № 520/2001/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 18.11.2024 року