Справа № 440/7089/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р.Справа № 440/7089/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції К.І. Клочко) від 13.08.2024 (повний текст складено 13.08.24 року) по справі № 440/7089/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 30.08.2022 по 31.12.2022 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 30.08.2022 по 31.12.2022, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану, 27.03.2022 отримав мінно-вибухову травму та перебував на лікуванні до 30.12.2022. За період з 30.08.2022 по 30.12.2022 відповідач не нарахував та не здійснив виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, внаслідок чого порушив його права на належне грошове забезпечення, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 по справі № 440/7089/23 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 , встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що підстави для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за спірний період 31.08.2022 16.09.2022 вивчено на підставі документів, що містяться у матеріалах цієї адміністративної справи, і відповідну виплату проведено, про що свідчать: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3543/нагп від 06.08.2023 про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн.; пояснення від 02.10.2023 з викладом розрахунку розміру донарахованої і виплаченої ОСОБА_1 додаткової винагороди (на ухвалу суду від 01.09.2023); пояснення з наведенням того ж розрахунку, викладені у клопотанні відповідача від 22.05.2024 про витребування доказів; довідка № 5977 від 29.09.2023 про суми додаткової винагороди, нараховані ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 . Вказує, що виходячи з наведених положень п.п. 11.1, 11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1407 від 24.12.2012, суд мав перевірити достовірність зазначених доказів шляхом витребування у позивача доказів саме отримання ним донарахованої додаткової винагороди з розрахунку 70000 грн. за період 31.08.2022 16.09.2022 (з урахуванням виплати йому за цей же період додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з лютого 2022 року, що сторонами не заперечується.

27.03.2022 під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини позивач отримав мінно-вибухову травму внаслідок безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ) та відразу був направлений на лікування до КП Дніпровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого центру патології та ендопротезування великих суглобів № 2987 від 01.04.2022, довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2022 № 3156 та довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 19.08.2022 № 799, довідками військово-лікарської комісії КПН ЛОР Львівський обласний госпіталь ветеранів та репресованих ім. Ю.Липи від 06.06.2022 № 198, 07.07.2022 № 382, 15.09.2022 № 1026, 29.12.2022 № 1860 /а.с. 6-13/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2022 № 220 старшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього стрільця номера обслуги 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини, призначеного наказом Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.10.2022 № 162-РС на посаді сержанта резерву сержантського (старшинського) складу військової частини НОМЕР_3 , з 31.10.2022 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У період з 31.08.2022 по 16.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10028 /а.с. 20/.

У період з 12.11.2022 по 12.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 12714/673 /а.с. 21/.

У період з 13.12.2022 по 30.12.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №14009 /а.с. 22/.

Позивач, вважаючи протиправними дії щодо не нарахування та не виплати військовою частиною НОМЕР_1 , додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 30.08.2022 по 31.12.2022, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд послався на те, що беручи до уваги те, що Довідку за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, стосовно позивача складено 11.10.2022, а також тим, що позивач з 31.10.2022 виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів грошового забезпечення наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 31.10.2022 № 220, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови № 168, саме за період з 31.08.2022 по 16.09.2022, а не з 30.08.2022 по 31.12.2022, як просить позивач.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на цей час.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (надалі - Закон № 3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п. 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 постанови № 168/.

Приписами абз 5 п. 1 Постанови № 168 визначено відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до приписів абз. 16 п. 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Також, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, Порядок № 260 доповнено розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, пунктами 10, 11 якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

З матеріалів справи судом встановлено та зазначені обставини сторонами не оспорюються, що позивач 27.03.2022 в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Верхньоторецьке Донецької області отримав поранення, що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2022 № 4545/1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) /а.с. 10/. Згадана довідка складена за формою, передбаченою додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач з лютого 2022 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , 31.08.2022 вибув на стаціонарне лікування до КНП ЛОР Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи, з 31.08.2022 по 16.09.2022, з 12.11.2022 по 30.12.2022 перебував на стаціонарному лікуванні /а.с. 20-22/.

Під час лікування позивачу встановлено діагноз: "наслідки після мінно-вибухової травми (27.03.22), закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку з вираженим цефалгічним синдромом. Вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин з вогнепальним переломо-вивихом в суглобі Лісфанка правої стопи. Вогнепальні осколкові поранення з вогнепальним переломом 1,2 плеснових кісток лівої стопи. Вогнепальні осколкові поранення з вогнепальним переломом 2 пясної кістки лівої кисті. Наслідки первинної хірургічної обробки вогнепальних ран (28.03.22) металоостеосинтезу лівої стопи і кисті металевими шпицями та апаратом зовнішньої фіксації по типу гомілка-стопа правої нижньої кінцівки. Вторинна хірургічна обробка ран з накладанням відтермінованих швів (14.04.22), демонтажу апарату зовнішньої фіксації (05.05). Після травматична невропатія малогомілкового нерва зліва у вигляді млявого парезу лівої стопи, порушенням функції ходи. Стан після оперативного втручання (29.11.22): видалення множинних сторонніх тіл (металевих уламків) кінцівок. Комбінована контрактура обох гомілково-ступневих суглобів з тимчасовим порушенням функції опорно-рухового апарату.

Згідно довідки ВЛК КНП ЛОР Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи від 29.12.2022 № 1860 вищеописані поранення, травма, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

При вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови № 168, за період з 31.08.2022 по 16.09.2022.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем ця обставина не заперечується, але відповідач наполягає на тому, що позивачем отримано у серпні 2023 року на свій картковий рахунок грошові кошти у розмірі 38997,53 грн., в якості доплати додаткової винагороди за період 31.08.2022-16.09.2022 (тобто за період, за який суд у рішенні від 13.08.2024 зобов`язав військову частину сплатити цю суму фактично повторно). При цьому, відповідач вказує, що позивачем отримано донараховану додаткову винагороду з розрахунку 70000 грн. за період 31.08.2022 16.09.2022, з урахуванням виплати йому за цей же період додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 р. витребувати у Військової частини НОМЕР_1 письмові докази (за їх наявності), зокрема (але не виключно) розрахункові платіжні відомості, розрахункові листи, тощо про виплату ОСОБА_1 у серпні 2023 року додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Цією ухвалою також запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо отримання або неотримання ним на картковий рахунок у серпні 2023 року виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022.

25.10.2024 р. від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких він посилається на те, що позивач не отримував від Військової частини НОМЕР_1 на картковий рахунок у серпні 2023 року виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022, в порядку, визначеному чинним законодавством України. Вважає, що у випадку нарахування та виплати такої доплати, у відповідача мали б зберігатись відповідні бухгалтерські документи щодо нарахування та здійснення безпосередньої оплати, які, у випадку наявності таких документів, відповідач міг би та мав би долучити ще в суді першої інстанції на спростування позовних вимог. Також зазначив, що єдиним належним доказом перерахування коштів в якості додаткової винагороди позивачу, мали б бути платіжні квитанції, доручення, проведені банком (казначейством) тощо.

26.10.2024 р. від відповідача до суду надійшла заява (письмові пояснення), в яких зазначено, що на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3543/нагд від 06.08.2023, у серпні 2023 на користь ОСОБА_1 донараховано додаткову винагороду за період 31.08.2022 16.09.2022 у розмірі 39591,40 грн. (з розрахунку 70000 грн.). Додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. (пропорційно дням) за період 31.08.2022 16.09.2022 ОСОБА_1 було нараховано у 2022 році та виплачено відповідно у вересні 2022 (за серпень 2022) та у жовтні 2022 (за вересень 2022), про що суду першої інстанції надавалася довідка № 5977 від 29.09.2023. Нарахування згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3543/нагд від 06.08.2023 проведено наступним чином: - за 31.08.2022: (70 000 грн. : 31 день) х 1дн. = 2258,07 грн. - за 01.09.2022 16.09.2022: (70000 грн. : 30 днів) х 16 дн. = 37333,33 грн. - разом: 37 333,33 грн. + 2 258,07 грн. = 39591,40 грн. Також послався на те, що 21.08.2023 ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_4 перераховано 38997,53 грн. (після відрахування 1,5 % військового збору у порядку абз. 3 пп. 1.7 п. 1-16 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України), що підтверджується відомістю нарахування коштів, з реквізитами банківської установи при прийняття її до виконання, копію якої долучено до поданої заяви.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3543/нагд від 06.08.2023 (а.с. 46), довідки № 5977 від 29.09.2023 р. про суми нарахованої ОСОБА_1 винагороди за період з лютого 2022 р. по жовтень 2022 р. та липень 2023 р. (а.с. 54), а також відомості нарахування коштів № 672 (а.с. 115) колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем надано належні докази про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в сумі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період 31.08.2022 16.09.2022, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині.

При вирішенні спірних правовідносин суд також зазначає, що в апеляційній скарзі відповідач просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В свою чергу, зміст апеляційної скарги свідчить про те, що відповідач фактично оскаржував судове рішення в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржувалося в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги стосуються виключно висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 по справі № 440/7089/23 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 , встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з урахуванням проведених виплат, з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині підстав для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 по справі № 440/7089/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування додаткової винагороди ОСОБА_1 , встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 31.08.2022 по 16.09.2022 в сумі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з урахуванням проведених виплат та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 по справі № 440/7089/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 18.11.2024 року