Справа № 380/993/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 рокусправа № 380/993/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), із вимогами:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005 та у зв`язку із цим здійснити перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, з дати її призначення - 02.02.2023, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою із не зарахуванням спірного періоду до стажу роботи, який враховується при обрахунку основного розміру пенсії.

Ухвалою від 22.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проти позову заперечило з підстав викладених у відзиві. Наголошує, що розгляд заяви позивача, щодо врахування довідки №06-2-16/47 від 12.04.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а заяви, щодо зміни страхового стажу набутого до 01.01.2004 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Зазначено, що спірний період не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посада, яку займав позивач у цей період, відсутня в переліку посад віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, а отже рішення пенсійних органів прийняті у чіткій відповідності до чинного законодавства. Крім того, відповідач зазначив, що розглядав звернення відповідача в порядку Закону України «Про звернення громадян» (а не заяву про призначення/перерахунок пенсії).

Позивач подав відповідь на відзив. Вказав, що про рішення ГУПФ України в Харківській області та ГУПФ України в м. Києві йому стало відомо під час розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 11.06.2024 суд залучив до участі у справі співвідповідачів - ГУПФ України в Харківській області та ГУПФ України в м. Києві.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач вимоги обґрунтував таким.

При переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» не було враховано до стажу державної служби його період роботи з 24.08.1993 по 23.11.2005 з тієї підстави, що посада на якій він працював в цей період, відсутня в переліку посад, віднесених до відповідних Категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, як це підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивача від 20.12.2023 №33865-35702/Ш-52/8-1300/23.

Позивач вважає, що період його роботи з 24.08.1993 по 23.11.2005. на посадах агронома-держінспектора, провідного агронома, провідного спеціаліста по внутрішньому карантину Прикордонної державної інспекції з карантину рослин по Львівській області має бути зараховані до стажу державної служби.

Тому, стаж на державній службі з урахуванням вказаних періодів роботи з 24.08.1993 по 23.11.2005 становить 33 роки 8 місяців, як це підтверджується довідкою Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.02.2023 №06-2-13/21.

З огляду на вищевикладене, позивач доповнив заявлені позовні вимоги, та просить, також: визнати неправомірними дії ГУПФ України в Харківській області та ГУПФ України в м. Києві оформлені рішеннями №49 від 19.04.2023 та №149 від 28.06.2023, щодо не зарахування до стажу державної служби періодів роботи на посадах в Державній інспекції карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005.

ГУПФ України в м. Києві подало відзив на позов. Заперечення, щодо не зарахування спірного стажу, ґрунтуються на доводах аналогічних до викладених у відзиві ГУПФ України у Львівській області. Також відповідач акцентує увагу на дискреційних повноваженнях пенсійного органу в питаннях призначення пенсії.

ГУПФ України в Харківській області правом на подання відзиву не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 16.06.2018. Первинно пенсія за віком позивачу була призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Сторонами не спростовується, що страховий стаж позивача складав 45 років 03 місяці 07 днів (стаж зараховано по 28.02.2021) в тому числі посади держслужбовців 10 років 05 місяців 06 днів.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.05.2023 позивача переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач звернувся до ГУПФ України у Львівській області із заявою від 18.04.2023, щодо врахування довідки №06-2-16/47 від 12.04.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (середні розміри надбавок, премій та інших виплат за січень 2023 року)відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло ГУПФ України в Харківській області. Рішенням від 19.04.2023 по п/с №49 відмовлено в перерахунку пенсії з урахуванням вказаної довідки, так як станом на 01.05.2016 стаж роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців менше 20 років.

05.05.2023 позивач звернувся до ГУПФ України у Львівській області із заявою, щодо допризначення у зв`язку з додатково наданими документами, а саме зміни страхового стажу набутого до 01.01.2004 згідно Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло ГУПФ України в м. Києві. Згідно з рішенням від 28.06.2023 №49 страховий стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 складає 10 років 05 місяців 06 днів. Період стажу з 24.08.1993 по 23.11.2005 не враховано до стажу державної служби, оскільки посада відсутня в переліку посад віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. З огляду на вказане у задоволенні заяви відмовлено.

Листом від 06.07.2023 ГУПФ України у Львівській області повідомило позивача про відмову у перерахунку пенсії щодо стажу працівника державної служби.

07.12.2023 позивач звернувся до ГУПФ України у Львівській області з проханням надати відповіді на питання, щодо свого пенсійного забезпечення.

Листом від 20.12.2023 ГУПФ України у Львівській області, окрім іншого, повідомило позивача, що з 02.02.2023 його переведено з пенсії за віком обчисленої відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889 згідно поданих документів та заяви від 02.02.2023 №845. Загальний страховий стаж роботи становить 45 років 03 місяці 07 днів (стаж обчислений по 28.02.2021), в тому числі6 стаж державної служби станом на 01.05.2016 становить 10 років 05 місяців 06 днів (період роботи з 24.11.2005 по 28.12.2012 та з 01.01.2013 по 01.05.2016). Повторно зазначено що період роботи з 23.08.1993 по 23.11.2005 не враховано до стажу державної служби з підстав викладених вище.

Вважаючи неврахування спірного стажу протиправним, а дії пенсійних органів виражені у прийнятих рішеннях незаконними, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІі пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Право позивача на отримання пенсії держслужбовця відповідачами не спростовується. Спірним у даному випадку є неврахування періоду роботи позивача з 23.08.1993 по 23.11.2005 до стажу державної служби про обрахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з підстав не віднесення займаних ним посад до відповідного переліку.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Проаналізувавши викладені норми, суд дійшов висновку, що в даному випадку, слід керуватися нормами Закону №3723-XII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Статтею 25 Закону №3723-XII передбачено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відповідно записів у трудові книжці НОМЕР_1 датою заповнення 09 червня 1980 року підтверджується наступний стаж роботи позивача:

- 04.04.1990 прийнятий в Прикордонну державну інспекцію з карантину рослин по Львівській області на посаду агронома-держінспектора Дрогобицького міжрайонного пункту по карантину рослин шляхом переведення, а з 25. 02.1999 переведений на посаду провідного агронома вказаної інспекції;

- з 01.03.2001 переведено на посаду провідного спеціаліста по внутрішньому карантину вказаної державної інспекції.

20.04.2005 було змінено назву Прикордонної державної інспекції з карантину рослин на Державну інспекцію з карантину рослин по Львівській області, тобто, 20.04.2005 змінено назву посади провідного спеціаліста-державного інспектора з карантину рослин по обслуговуванню Дрогобицького та Миколаївського району.

- 24.11.2005 прийняв присягу державного службовця, присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 26.11.2007 присвоєно черговий дванадцятий ранг державного службовця;

- 01.02.2008 змінено назву посади на провідний спеціаліст інспекції - державний інспектор з карантину рослин відділу фітосанітарного контролю за шкідливими організмами;

- 01.04.2008 змінено назву посади на провідного спеціаліста інспекції-державного інспектора з карантину рослин;

- 01.07.2010 присвоєно черговий службовця шостої категорії посад;

21.12.2012 Державну інспекції з карантину рослин по Львівській області реорганізовано шляхом злиття у Державну фітосанітарну інспекцію Львівської області.

- з 29.12.2012 по 28.04.2016 працював на посаді головного спеціаліста-державного фітосанітарного інспектора відділу державного нагляду Управління державного нагляду Державної фітосанітарної інспекції Львівської області;

- з 29 04.2016 перебував на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин Управління фітосанітарної безпеки;

- з 23.12.2022 переведений на посаду головного спеціаліста відділу захисту рослин фітосанітарної діагностики та прогнозування Управління фітосанітарної безпеки;

- 01.02.2023 звільнений із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію згідно п. 7 частини першої ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, стаж державної служби становить з 24 серпня 1993 року до 01 лютого 2023 року. що також підтверджується довідкою №13 від 03 травня 2023, виданою Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд враховує те, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ст. 46 Закону №889 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 6 Порядку №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що стаж державної служби за періоди роботи (служби, навчання) до набрання чинності Законом №889 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло до 01.05.2016 та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), додатку до нього та інших нормативно-правових актів.

За змістом п. 4 Порядку №229 визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Абзацом 4 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно з додатком до Порядку №283 до переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, віднесено, зокрема: виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи; місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Загальні правові, організаційні та фінансово-економічні основи карантину рослин, повноваження органів державної влади, їх посадових осіб, права і обов`язки юридичних та фізичних осіб, спрямовані на запобігання занесенню та поширенню відсутніх на території України карантинних організмів, регулюється Законом України «Про карантин рослин» від 30.06.1993 №3348-ХІІ, який набув чинності 23.08.1993.

Відповідно до ст. 12 цього Закону (в редакції на день набрання ним чинності) організація та здійснення державного контролю з карантину рослин покладається на головних державних інспекторів з карантину рослин, їх заступників і державних інспекторів з карантину рослин. При цьому, головні, провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про карантин рослин»№674-ІV від 03.04.2013, Закон України «Про карантин рослин» з 01.01.2004 викладено в новій редакції.

Так, ч. 1 ст.13 цього закону (в редакції після 01 січня 2004 року) визначено, що організація та здійснення державного контролю з карантину рослин покладаються на головних державних інспекторів з карантину рослин України, їх заступників і державних інспекторів з карантину рослин. При цьому, відповідно до ч. 5 цієї статті державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України.

Частиною 6 ст. 13 цього Закону на посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, поширено дію Закону України «Про державну службу».

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про карантин рослин"» №3369-ІV від 19.01.2006, Закон України «Про карантин рослин» з 21.02.2006 викладено в новій редакції.

Так, відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 9 цього Закону (в редакції після 21 лютого 2006 року) Державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України, на яких поширюється дія Закону України "Про державну службу".

Посадовим особам, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, стаж державної служби зараховується з дня набрання чинності Законом України "Про карантин рослин".

Отже, з часу введення цього закону в дію, зокрема з 24.08.1993 і до 01.01.2004 відповідно до ч. 4 ст. 12 цього закону (в редакції на день набрання ним чинності) до державних інспекторів з карантину рослин прирівнювались головні, провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій прикордонник обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин.

З 01.01.2004 відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 13 Закону «Про карантин рослин» в редакції Закону №674-1V від 03.04.2013, державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України, на яких поширено дію Закону України «Про державну службу».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №241-р від 12.07.2005 «Про віднесення посад працівників органів Державної служби з карантину рослин до відповідних категорій посад державних службовців» посади працівників органів Державної служби з карантину рослин віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України №892 від 28.10.1993 було затверджено Статут Державної служби з карантину рослин України, де пунктом 9 розділу III було вказано, що спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

До 31.12.2003 діяльність Державної служби з карантину рослин України була регламентована вищевказаним Статутом, а з грудня 2003 року - наказом Міністерства аграрної політики №439 від 11.12.2003, яким затверджено Положення про Державну службу з карантину рослин України (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 за №1244/8565).

Пунктом 12 цього Положення передбачено, що провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій державних обласних інспекцій з карантину рослин за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту.

Також, пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин України, головних державних інспекторів з карантину рослин Республіки Крим, області і міста Києва, їх заступників, а також головних, провідних спеціалістів та спеціалістів всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин, завідуючих прикордонними пунктами з карантину рослин в морських, річкових портах (на пристанях), на відповідних залізничних станціях, в аеропортах, на головпоштамтах або шосейних шляхах, які за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту, з дня набрання чинності Законом України від 30.06.1993 №3348-ХІІ (3348-12) "Про карантин рослин" (з 24 серпня 1993 р.); на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин міста Севастополя, його заступників, спеціалістів Державної служби з карантину рослин України, які є державними інспекторами з карантину рослин, з дня набрання чинності Законом України від 3 квітня 2003 р. №674-ІV (674-15) "Про внесення змін до Закону України "Про карантин рослин" (з 1 січня 2004 року).

У підтвердження стажу у період з 24.08.1993 до 01.02.2023 позивач надав довідку №13 від 03 травня 2023, видану Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області відповідно до якої з 24.08.1993 стаж роботи позивача на посаді агронома-державного інспектора другої категорії Дрогобицького міжрайонного пункту з карантину рослин, провідного агронома, провідного спеціаліста-державного інспектора з карантину рослин по обслуговуванню Дрогобицького та Миколаївського районі, провідного спеціаліста інспекції-державного інспектора з карантину рослин відділу фітосанітарного контролю за шкідливими організмами, головного спеціаліста-державного фітосанітарного інспектора відділу Державного нагляду управління державного нагляду зараховується до стажу державної служби, так як за посадою одночасно позивач був державним інспектором з карантину рослин.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах в Прикордонній державній інспекції з карантину рослин по Львівській області, в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області (після реорганізації - Державна фітосанітарна інспекція Львівської області) з 24.08.1993 по 23.11.2005 повинні зараховуватися до стажу державної служби.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини справи, не включення до стажу державної служби періоду роботи з 24.08.1993 по 23.11.2005 позивача в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області є незаконним та підлягає включенню.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п. 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10).

Враховуючи викладене суд висновує, що рішення ГУПФ України в м. Києві від 28.06.2023 №49 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним, таким що підлягає скасуванню.

Щодо вимог, про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005, то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки жодних рішень вказаних пенсійний орган не приймав. Суд погоджується з відповідачем, що у даному випадку позивач звертався із заявою, яка була розглянута в порядку та відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а та надана йому відповідь відповідає нормам чинного Законодавства.

Також суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій ГУПФ України в Харківській області оформлених рішенням №45 від 19.04.2023, оскільки вказане рішення стосується перерахунку його пенсії на підставі довідки №06-2-16/47 від 12.04.2023. Зазначене рішення обґрунтоване тим, що стаж роботи заявника на державній службі станом на 01.05.2016 складає менше 20 років. З даного приводу суд зазначає, що хоч вказана довідка містить відомості про стаж державної служби 33 роки 08 місяців, однак вважає, що питання проведення перерахунку на її підставі є передчасним, та може бути предметом звернення до суду в окремому провадження вже після зарахування до стажу позивача спірного у даній справі періоду.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

Отже, з метою забезпечення повного та ефективного захисту прав позивача, упередження наступних звернень до суду з тим самим предметом спору, з врахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУПФ України в м. Києві зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005.

Окрім цього, визначаючи відповідача, який має виконувати рішення зобов`язального характеру, суд виходить із такого.

Статтею 44 Закону України №1058 врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції на момент виникнення правовідносин) (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, суд вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Сторонами не заперечується, що остання заява позивача розглянута ГУПФ України в м. Києві, відтак, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, на останнього й має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача, оскільки саме ГУПФ України в м. Києві не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання вчинити дії.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить здійснення перерахунків та виплат пенсій.

У межах спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності оскарженого рішення щодо не зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на перерахунок.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне також зобов`язати ГУПФ України в м. Києві вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії позивача за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, з дати її призначення - 02.02.2023, з урахуванням виплачених сум та правової оцінки наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи обраний спосіб поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в м. Києві підлягає сума судового збору в розмірі 605,65 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2023 №49 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Львівській області з 24.08.1993 по 23.11.2005 та вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року, з дати її призначення - 02.02.2023, з урахуванням виплачених сум та урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витати у виді судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 65 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.