Справа № 420/29869/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати противоправним бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.02.2024 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейним обставинами;

- зобов`язати військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.02.2024 про звільнення з військової служби на підстав: підпункту «Г» пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейним обставинами.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходить службу по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів у військовому званні старший лейтенанта. До призиву на військову службу позивач здійснював постійний догляд за батьком дружини, оскільки він є інвалідом другої групи безстроково та потребував стороннього догляду. У зв`язку з чим позивач звернувся з рапортом на ім`я командира 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби, на підставі підпункту «Г» пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232 -XII «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейним обставинами. Відповідач зазначив, у зв`язку з тим, що у рапорті ОСОБА_1 були виявлені порушення, а саме некоректно вказана підстава його звільнення, рапорт було повернуто на доопрацювання. Також У листі відповідач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено ОСОБА_1 в задоволені рапорту. Вважаючи бездіяльність військової частини щодо неналежного розгляду рапорту протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

17.10.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до статті 14 Закону України «Про Статут внутрішню: служби Збройних Сил України», із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Відповідно до пункту 233 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 №1153/2008, зазначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Відповідно до п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. Відповідно до п.3.9.1 Інструкції, реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється. Отже, рапорт військовослужбовця має бути зареєстрований та поданий до командира військової частини на розгляд. З огляду на вищевказане, вбачається грубе порушення позивачем порядку звернення до командирів, визначене Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів у військовому званні старший лейтенанта.

10.02.2024 року позивач подав рапорт на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із наявністю батька дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який є інвалідом II трупи та необхідністю здійснення догляду за батьком інвалідом, який потребує постійного стороннього догляду.

До рапорту додав: нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія РНОКПП ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчене пенсійне посвідчення ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчена копія довідки МСЕК серія НОМЕР_2 від 29.05.2023 видана ОСОБА_6 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 .

30.07.2024 року адвокат позивача звернувся до командира військової частини НОМЕР_4 із адвокатським запитом щодо надання інформації про розгляд рапорту.

Листом від 07.08.2024 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що в поданому рапорту про звільнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 було виявлено порушення, а саме не коректно вказана підстава для звільнення, тому було повернуто на доопрацювання рапорт щодо звільнення із військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_7 за сімейними обставинами. Та повідомлено, що в задоволенні рапорту було відмовлено. Водночас, запропоновано про можливість написання повторного рапорту на звільнення за сімейними обставинами та подати по командній ланці управління з додаванням відповідних додатків, які підтверджують підставу для звільнення із військової служби.

Однак, відповіді на рапорт позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 4 пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з ч.7 ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

Висновки суду.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, зокрема, через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед іншого у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Подання рапорту «по команді» означає направлення (подання особисто) його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі, до прямого керівника, командира військової частини або іншої особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників), а останні, в свою чергу, мають обов`язок прийняти відповідне рішення (наприклад: наказ, відповідь на рапорт та інше (про задоволення чи відмову у вирішенні такого питання), а у разі відмови у вирішенні питання, із зазначенням у ній обґрунтування причин та підстав для відмови та з посиланнями на акти законодавства.

Суд зазначає, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач подав рапорт на ім`я командира 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 та надав всі необхідні документи передбачені Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170.

Проте, суд звертає увагу, що в рапорті позивач як на підставу звільнення з військової служби вказав абзац 5 пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Однак, при цьому посилається на необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком своєї дружини, що відповідає абзацу 4 пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ.

Таким чином, із рапорту позивача не можливо встановити у зв`язку з якими сімейними обставинами він просить звільнити його з військової служби, оскільки необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком дружини та наявність батьків дружини із числа осіб з інвалідністю I чи II групи є різними підставами для звільнення.

З огляду на вказане, відмова відповідача у звільненні позивача з військової служби у зв`язку з некоректністю поданих позивачем підстав для звільнення, є правомірною, а тому не підлягає визнанню протиправною.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.