Справа № 131/1514/24
Суддя: Шелюховський М. В.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 131/1514/24
Номер провадження 2-а/131/19/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2024

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шелюховського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови ЕНА №3244530 від 11.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ГУНП у Вінницькій області, ВП № 3 РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови ЕНА №3244530 від 11.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позов мотивований тим, що 11 жовтня 2024 року інспектором ВП № 3 (Іллінці) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції Підгаєвським В.А. було винесено постанову Серія ЕНА № 3244530 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови 11.10.2024 року о 17:41:56 в м. Іллінці вулиця Р33 ОСОБА_1 не виконала вимоги Дорожнього знаку 2.2 - здійснила проїзд без зупинки, чим порушила п.8.4. ПДР. Даною постановою накладено стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмір 340,00 гривень.

ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною з підстав відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на наступне. 11 жовтня 2024 року позивач по справі, ОСОБА_1 , приблизно о 18 годині вечора рухалась, з дотриманням правил дорожнього руху, автомобілем марки Mitsubishi Carisma AB8657 ІР по дорозі сполучення міста Іллінці та с. Тягун. Біля напису «ІЛЛІНЦІ» позивач на виконання вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», перед знаком (стоп лінія перед знаком відсутня) зупинила свій автомобіль. Після зупинки автомобіля через декілька секунд позивач відновила рух, однак одразу після початку руху була зупинена працівником поліції, яка представилась інспектором ОСОБА_2 .

Саме працівник поліції ОСОБА_3 підійшла до її автомобіля та повідомила, що вона порушила п. 8.4 ПДР, оскільки не здійснила повної зупинки автомобіля перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Після цього, працівник поліції ОСОБА_4 пред`явила вимогу передати їй реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія. Позивач пояснила працівниці поліції, що рухалась з дотриманням правил дорожнього руху та здійснила зупинку транспортного засобу безпосередньо перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Оскільки знак «СТОП» було розташовано таким чином, що з далекої відстані він не проглядається, тому зупинку здійснила вже безпосередньо біля місця розміщення знака. На її пояснення працівник поліції сказала, що факт порушення нею ПДР зафіксовано на відеокамеру і запропонувала їй переглянути відео файл. Інспектор поліції пред`явила їй відео на якому було видно, що позивач зменшує швидкість автомобіля безпосередньо перед знаком «СТОП», але не видно моменту зупинки перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». На заперечення позивача працівник поліції сказала, що на її думку зменшення швидкості автомобіля і є неналежне виконання мною вимог дорожнього знаку. Після цього, працівник поліції - ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу винесла відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Однак у постанові зазначено зовсім іншого працівника поліції, що виніс постанову. Тобто грубо порушено процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки постанова була складена іншою посадовою особою, яка взагалі не бачила факту правопорушення.

Позивач вважає, що інкриміноване їй правопорушення не вчиняла, оскільки керувала транспортним засобом з дотриманням правил дорожнього руху, не порушувала вимоги знаків пріоритету, а тому не погоджується з прийнятим працівником поліції рішенням, вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріально та процесуального права, а також винесеною без достатніх, допустимих, належних доказів в порушення її прав передбачених КУпАП та Конституцією України, тому звернулася до суду із вказаним позовом.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, тому просить постанову залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши відзив на позовну заяву, та пояснення на відзив, а також надані докази надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2024 року інспектором ВП № 3 (Іллінці) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції Підгаєвським В.А. було винесено постанову Серія ЕНА № 3244530 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування постанови зазначено, що 11.10.2024 о 17:41:56 в м. Іллінці, вулиця Р33 ОСОБА_1 не виконала вимоги Дорожнього знаку 2.2 здійснила проїзд без зупинки, чим порушила п. 8.4 ПДР, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа вважав доведеними обставини вчинення даних правопорушень. Разом з тим, доказів на підтвердження викладених у постанові до справи не долучено та не надано суду. В той же час додані відповідачем до відзиву на позов відеофайли не містять відомостей вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З наданих пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, остання категорично заперечує факт вчинення нею зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність її вини.

При дослідженні відеозапису, поданого відповідачем до відзиву, судом встановлено, що поліцейським у встановленому Законом порядку не зафіксовано події адміністартивного правопорушення, зокрема відеофайл невиконання позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відсутній.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, де зазначено, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення відповідачем не надано, не враховано пояснень позивача, яка своєї вини не визнала, не враховано дорожню обстановку та усі обставини справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України, показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі відповідачем не спростовані, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належить стягнути на користь позивача 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 247, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3244530 від 11.10.2024 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: