Справа № 380/14778/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 380/14778/23 пров. № А/857/7886/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (головуючий суддя: Костецький Н.В., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

ОСОБА_1 , 29.06.2023 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2023 «Про результати службового розслідування за фактом травмування на бойовому чергуванні старшого лейтенанта ОСОБА_1 »;

- накладене дисциплінарне стягнення скасувати.

Обґрунтовує позов тим, що позивач не погоджується із застосованим оскаржуваним наказом дисциплінарним стягненням у вигляді догани. Зазначає, що у наказі не вказано яких конкретно вимог безпеки позивач не дотримав, яких конкретно заходів не вжив для запобіганню травматизму. Крім цього, у позивача не було жодної хвороби чи захворювання, яке би приховував; повідомив свого безпосереднього начальника про факт отримання травми, але під час розслідування цього навіть не спробували встановити. Вважає, що відповідач не мав права здійснювати розслідування нещасного випадку та обліковувати його, оскільки нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем, який тимчасово був відряджений в установленому порядку до іншої військової частини (у тому числі в райони ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил), розслідується і береться на облік тією військовою частиною, до якої був відряджений військовослужбовець і в якій з ним стався нещасний випадок.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2023 № 36-ОД «Про результати службового розслідування за фактом травмування на бойовому чергуванні старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не здійснив аналіз нормативно-правових актів які здійснюють правове регулювання проведення службового розслідування у Збройних Силах України, зокрема наказ Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» та наказ Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 від 10.06.2022 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2022 № 52.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2022 № 349 позивача було відряджено у військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_1 на термін з 28.12.2022 до окремого розпорядження з метою доукомплектування військової частини НОМЕР_3 для успішного виконання завдань в умовах ведення бойових дій.

Позивач, 18.03.2023 повернувся із відрядження та приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2023 № 79.

Позивач, 28.03.2023 у встановленому порядку звернувся до заступника командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про надання йому відпустки за станом здоров`я на 30 діб з 29.03.2023. До рапорту позивачем долучено довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.03.2023 № 2623, відповідно до якої діагноз та постанова ВЛК: «Закритий перелом другої плетеневої кістки (06.06.2023) лівої стопи. Травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка не надана). На підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів».

Відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2023 № 109-АД «Про призначення службового розслідування за фактом травмування старшого лейтенанта ОСОБА_1 » доручено заступнику командира військової частини, підполковнику ОСОБА_2 в термін до 30.04.2023 провести розслідування за фактом отримання травми старшим лейтенантом ОСОБА_1 . Підставою для прийняття вказаного наказу стало надходження рапорту позивача від 28.03.2023 та довідки ВЛК від 27.03.2023 №2623.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 № 141-АД внесено зміни до наказу від 30.03.2023 № 109-АД та доручено тимчасово виконуючому обов`язки заступника командира військової частини ОСОБА_3 , в термін до 08.05.2023, провести розслідування за фактом отримання травми старшим лейтенантом ОСОБА_1 . Строк проведення службового розслідування продовжено до 08.05.2023.

За результатами проведеного службового розслідування, т.в.о. заступника командира військової частини ОСОБА_3 складено відповідний Акт від 04.05.2023 № 1709.

В ході проведеного службового розслідування встановлено, що 29.03.2023 позивач звернувся по команді до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом (№ 1156 від 29.03.2023) про надання йому відпустки за станом здоров`я на 30 діб, в обґрунтування якого позивач надав довідку ВЛК від 27.03.2023 № 2623.

З пояснень позивача, наданих під час проведення службового розслідування, встановлено, що 06.03.2023 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував у погребі в селі Малі Щербаки Запорізької області з метою здійснення аеророзвідки ворожих позицій. У той день з ним у погребі перебували старший лейтенант ОСОБА_4 (позивний « ОСОБА_5 »), солдат з позивним « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », також кілька бійців з 128 ОМБР, серед них солдат з позивним « ОСОБА_8 ». Після початку обстрілу в приміщенні де знаходились військовослужбовці всі почали лягати на підлогу. У зв`язку із браком місця солдат з позивним « ОСОБА_8 » з власної необережності впав на ногу старшого лейтенанта ОСОБА_1 та автоматом здійснив механічний вплив на ногу чим травмував її.

Враховуючи викладене, т.в.о. заступника командира військової частини ОСОБА_3 у Акті службового розслідування від 04.05.2023 № 1709 зробив висновок про те, що старший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи у відряджені у військовій частині НОМЕР_3 , знаходячись в районі ведення бойових дій, отримав травму ноги, яка не пов`язана з бойовими ураженнями або діями з боку противника. Старший лейтенант ОСОБА_1 не вважав що отримав серйозне травмування та продовжив виконувати обов`язки військової служби і за медичною допомогою звернувся вже після повернення з відрядження, перебуваючи у місті Львові. Зазначив, що вказані обставини підтверджує у своїх поясненнях старший лейтенант ОСОБА_4 . Вказав, що вина позивача виражається щодо травмування у формі необережності, щодо приховування факту травмування у формі прямого умислу.

В акті службового розслідування від 04.05.2023 № 1709, т.в.о. заступника командира військової частини ОСОБА_3 запропонував встановити що травмування старшого лейтенанта ОСОБА_1 сталося в районі ведення бойових дій, але не пов`язане з бойовими ураженнями або діями з боку противника та має розслідуватись згідно вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332. За порушення вимог статей 12, 13, 241, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України офіцера відділу (організації навчального процесу) військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2023 № 36-ОД «Про результати службового розслідування за фактом травмування на бойовому чергуванні старшого лейтенанта ОСОБА_1 », за порушення вимог статей 12, 13, 241, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення догана. Доручено помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби, у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» виплатити позивачу щомісячну премію за травень 2023 року не в повному розмірі, з урахуванням накладеного дисциплінарного стягнення.

Вважаючи спірний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належного розслідування за фактом травмування позивача відповідачем проведено не було та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вищенаведеною Інструкцією документів за результатами проведеного розслідування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно п. 3 Розділу III Порядку, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Порядку № 608, до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 Розділу V Порядку).

Системний аналіз наведених норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608, проводиться, зокрема, у випадках не виконання (неналежного виконання) ними своїх службових обов`язків. Підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 від 10.06.2022 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2022 № 52.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2022 № 349 ОСОБА_1 відряджено у військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_1 на термін з 28.12.2022 до окремого розпорядження з метою доукомплектування військової частини НОМЕР_3 для успішного виконання завдань в умовах ведення бойових дій.

Позивач, 18.03.2023 повернувся із відрядження та приступив до виконання службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2023 № 79.

У подальшому, відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2023 № 109-АД «Про призначення службового розслідування за фактом травмування старшого лейтенанта ОСОБА_1 » доручено заступнику командира військової частини, підполковнику ОСОБА_2 в термін до 30.04.2023 провести розслідування за фактом отримання травми старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття вказаного наказу стало надходження рапорту позивача від 28.03.2023 та довідки ВЛК від 27.03.2023 № 2623.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.03.2023 № 2623, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Закритий перелом другої плетеневої кістки (06.06.2023) лівої стопи. Травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка не надана). На підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів».

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих під час проведення службового розслідування, встановлено, що 06.03.2023 старший лейтенант ОСОБА_1 перебував у погребі в селі Малі Щербаки Запорізької області з метою здійснення аеророзвідки ворожих позицій. У цей день з ним у погребі перебували старший лейтенант ОСОБА_4 (позивний « ОСОБА_5 »), солдат з позивним « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », також кілька бійців з 128 ОМБР, серед них солдат з позивним « ОСОБА_8 ». Після початку обстрілу в приміщенні де знаходились військовослужбовці всі почали лягати на підлогу. У зв`язку із браком місця солдат з позивним « ОСОБА_8 » з власної необережності впав на ногу старшого лейтенанта ОСОБА_1 та автоматом здійснив механічний вплив на ногу чим травмував її.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289) (далі Інструкція № 332).

Ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) (п. 1)

Відповідно до п. 3 Інструкції, вона поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що оскільки травма, яку отримав позивач (закритий перелом другої плетеневої кістки) сталася в районі ведення бойових дій, але не пов`язана з бойовими ураженнями або діями з боку противника, а тому розслідуються згідно з вимогами Інструкції № 332.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 22 Розділу II. «Розслідування та облік нещасних випадків» Інструкції № 332, нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем, який тимчасово був відряджений в установленому порядку до іншої військової частини (у тому числі в райони ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил), розслідується і береться на облік тією військовою частиною, до якої був відряджений військовослужбовець і у якій з ним стався нещасний випадок.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки травмування позивача відбулось у зоні ведення бойових дій, під час його відрядження до військової частини НОМЕР_3 , а тому у спірних правовідносинах, правових підстав для проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 відповідачем (військовою частини НОМЕР_1 ), згідно Інструкції № 332, відсутні.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що проведене службове розслідування щодо позивача, не відповідає вимогам п. 12 Розділу ІІІ Порядку № 608, згідно якого розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, оскільки таке проведено відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 , без участі безпосереднього керівника позивача, зокрема, командира військової частиною НОМЕР_3 , до якої ОСОБА_1 було відряджено з метою доукомплектування військової частини НОМЕР_3 для успішного виконання завдань в умовах ведення бойових дій.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належного розслідування, за фактом травмування позивача відповідачем проведено не було, так як наслідок не дотримано визначеної процедури проведення службового розслідування, що у свою чергу свідчить, що оскаржуваний наказ за наслідками такого службового розслідування не відповідає критеріям встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню.

Щодо покликання апелянта, що суд першої інстанції при вирішенні спору не здійснив аналіз нормативно-правових актів які здійснюють правове регулювання проведення службового розслідування у Збройних Силах України, зокрема наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» та наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, суд першої інстанції надавав правову оцінку вказаним наказом Міністерства оборони України в контексті розглядуваних спірних правовідносин, а тому такі твердження відповідача є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 380/14778/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич