Справа № 642/5242/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 р. Справа № 642/5242/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024, (головуючий суддя І інстанції: Пашнєв В.Г.) по справі № 642/5242/24

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора ВБДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Кузнєцова Дениса Сергійовича

про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора ВБДР УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кузнецова Дениса Сергійовича щодо складання постанови cepii ББА N065486 від 01.07.2024 року про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу у сумі 340, 00 грн. за порушення ст. 121 ч. 3 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА N.065486 винесену 01.07.2024 року Інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кузнецовим Денисом Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме зазначити вірного відповідача у справі з урахуванням висновків, зазначених в мотивувальній частині ухвали та подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку з доказами у підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, зокрема щодо визначення належного відповідача, а також не наведено поважних підстав пропуску строку на звернення до суду.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заміна відповідача на належного могла відбутися як за клопотанням будь-якої особи, яка бере участь у справі, так ініціативою суду, а тому не вірне зазначення відповідача не є підставою для повернення позову.

Щодо строків звернення до суду зазначає про не врахування судом доводів позивача щодо не отримання ним спірної постанови в день її винесення, обізнаність позивача про існування спірної постанови із зазначенням кваліфікації за ч.3 ст. 121 КУпАП лише 19.08.2024, під час розгляду в суді іншої справи № 641/5345/24 про притягнення його до відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП (повторність діяння передбаченого ч.1-3 цієї статті). Судом не враховано відсутність доказів вручення позивачу постанови 01.07.2024 та підпису за її отримання, отже суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Інспектор ВБДР УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Кузнєцов Д.С. відзив не подав.

Департамент патрульної поліції надав до суду копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 065486 від 01.07.2024.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Жигилія С.П., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Перцова Т.С., Бегунц А.О.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві, зокрема зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Так, предметом даного спору є постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст 121 КУпАП України ОСОБА_1 від 01.07.2024.

Позивач, звертаючись до суду із даним адміністративним позовом відповідачем по справі вказав Інспектора ВБДР УПП в Харківській області старшого лейтенанту поліції Кузнєцова Дениса Сергійовича.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зокрема, виходив з того, що позивачем не зазначено вірного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Так, дійсно положення ст. 160 КАС України передбачають зазначення у позовній заяві найменування відповідача та обґрунтування позовних вимог, заявлених до нього. Проте, визначення належного кола учасників справи, вирішення питання належності та допустимості доказів, обґрунтованості позовних вимог, наявності підстав для їх задоволення й ефективного способу захисту прав вирішується саме судом у ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до норм процесуального законодавства на позивача покладено обов`язок зазначити відповідача, його найменування в позові, проте вирішення питання щодо належного відповідача покладається саме на суд першої інстанції , та може бути вирішено як під час вирішення питання про відкриття провадження по справі, так і під час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зазначено відповідача у позові, проте, невірне визначення відповідача не є підставою для повернення позову.

Щодо строку звернення з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2024 старшим лейтенантом поліції Інспектором ВБДР УПП в Харківській області Кузнєцовим Д.С. прийнято постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 065486 від 01.07.2024, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вказана постанова прийнята в присутності позивача.

До суду про оскарження спірної постанови ОСОБА_1 звернувся 02.09.2024, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України.

Обставиною, на яку позивач посилається в позовній заяві, як на підставу поновлення пропущеного строку, є не вручення постанови позивачу, та те, що про її наявність йому стало відомо під час розгляду іншої справи, а тому початок перебігу строку звернення до суду слід відраховувати з 23.08.2024 дня отримання копії відеозапису у відповідь на адвокатський запит № 457аз/41/14/02-24 від 21.08.2024 до Управління патрульної поліції в Харківській області.

В свою чергу, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху виходив з того, що про порушення свого права позивач дізнався 01.07.2024 в день прийняття спірної постанови, оскільки остання була складена у його присутності ОСОБА_1 та в цей же день вручена позивачу, про що міститься його підпис у п. 9.

Позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку з доказами у підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

24.09.2024 року позивач надав до суду заяву в якій, зазначив, що оскаржувану постанову не отримував і не підписував, а тому перебіг строку звернення до суду слід відліковувати з 23.08.2024 дня отримання копії відеозапису у відповідь на адвокатський запит № 457аз/41/14/02-24 від 21.08.2024 до Управління патрульної поліції в Харківській області.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не заявлялось клопотання про призначення почеркознавчої експертизи ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції. Інших доказів на підтвердження вказаного ОСОБА_1 не було надано, а отже зазначені ним обставини є припущеннями та не можуть бути взяті судом до уваги.

Таким чином, враховуючи дату отримання позивачем оскаржуваної постанови (01.07.2024) та дату звернення до суду із даним позовом (02.09.2024), колегія суддів дійшла висновку, що позивач пропустив визначений КАС України строк звернення до суду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Колегія суддів зауважує, що нормами КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлено десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення такої постанови, що спростовує висновки суду першої інстанції про можливість відліку десятиденного строку з дня складення спірної постанови незважаючи на обставини її отримання чи не отримання позивачем.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.04.2022 у справі № 329/157/21.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Понад те, в силу ч. 1 ст. 121 КАС України підстави пропуску строку можуть бути визнані судом поважними, а строк поновлений у разі наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не зазначено об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення у встановлений законом строк.

Доводи апелянта що про існування спірної постанови позивач дізнався після ознайомлення з додатками до протоколу, спростовуються матеріалами справи, оскільки спірна постанова була складена та оголошена позивачу в день її прийняття. Жодних доказів вчинення позивачем дій щодо її отримання раніше дати зазначеної позивачем до суду не надано, як і не надано доказів наявності об`єктивних обставин, що перешкоджали позивачу вчинити такі дії.

Більше того ОСОБА_1 , вважаючи незаконною постанову відповідача про накладення на адміністративного стягнення, ще у день прийняття спірної постанови мав право звернутися за кваліфікованою правовою допомогою. Водночас не реалізація цього права, як і права на своєчасне отримання копії оскаржуваної постанови, зумовлена, у тому числі, його власною пасивною поведінкою.

Отже, наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо пропуску ним строку звернення до суду без поважних підстав.

Колегія суддів зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З огляду на викладене, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, законне і обґрунтоване, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутності поважних причин, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 по справі № 642/5242/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова А.О. Бегунц