Справа № 380/6183/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 рокусправа № 380/6183/24
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати протиправними та скасувати рішення від 15.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 54 та рішення від 05.03.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №54 про відмову у призначенні пенсії по віку.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати період роботи позивачки з 11.05.1976 по 31.12. 1997 рік, з 28.03.2002 по 16.07.2002, з 15.10.2002 по 02.02.2003 рік та з 11.04.2003 по 28.05.2003 рік до страхового стажу та призначити з 17.06.2023 року пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що почала свою трудову діяльність починаючи з 11.05.1976, що підтверджується трудовою книжкою. Вказує, що звертаючись із заявою про призначення пенсії за віком, позивачка подавала свою трудову книжку, однак така після огляду працівником пенсійного фонду була повернута ОСОБА_1 із зазначенням того, що на її підставі неможливо зарахувати стаж. Також зазначає, що вимагали підтверджуючі довідки про час її роботи починаючи з 1976 року, однак ОСОБА_1 не мала жодних довідок, та відповідно не могла їх отримати так як місця її роботи знаходяться на тимчасово окупованій території. Вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації в тому числі відсутність на титульній сторінці трудової книжки печатки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Також вважає, що не всі недоліки записів чи відсутність печатки у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, чи наявність печатки і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня). Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 26.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому суду відзиві відповідача1, Головне управління Пенсійного фонду України у .. області, проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідач 3, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, оскільки трудова книжка серії НОМЕР_1 від 11.05.1976 не завірена печаткою підприємства, яке видало трудову книжку, тому підстав для врахування періодів роботи позивача до страхового стажу, які зазначені в даній трудовій книжці немає. Вказує, що для зарахування періодів роботи до страхового стажу зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала позивач, на підставі первинних документів. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що необхідний страховий стаж, визначений частиною другою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 становить від 20 до 30 років. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Відповідач зазначає, що результати розгляду документів, доданих до заяви, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 11.05.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області із заявою про призначення пенсії за віком.

22.09.2023 ГУ ПФУ у Львівській області скеровано заяву до ГУ ПФУ у Херсонській області про надання скан скопій підтверджуючих документів стажу роботи ОСОБА_1 за період з 1976 по 2006 рік для призначення пенсії за віком, яка перебувала на обліку в ГУ соціального захисту м. Олешки, Херсонська область, як отримувач допомоги для осіб, які не мають права на пенсію з 2019 по 2023 рік.

15.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №54, з підстав відсутності необхідного стажу.

27.12.2023 представником позивачки скеровано адвокатській запит в ГУ ПФУ у Херсонській області з приводу надання підтверджуючих документів стажу роботи ОСОБА_1 за період з 1976 по 2006 рік.

Відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Херсонській області від 15.12.2023 та від 09.02.2024 до заяви про призначення пенсії гр. ОСОБА_1 не надала жодного документу про стаж роботи. Розрахунок страхового стажу здійснюється за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК5). Одночасно повідомляє, що Олешківський сервісний центр Пенсійного фонду України та Олешківський відділ з питань призначення соціальних допомог та підтримки пільгових категорій громадян управління праці та соціального захисту населення Херсонської районної адміністрації в якому на обліку перебувала ОСОБА_1 знаходиться за межами Олешківської територіальної громади, що входить до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, тому надати допомогу щодо отримання копій документів про стаж гр. ОСОБА_1 можливості немає.

26.02.2024 позивачка повторно подала в ГУ ПФУ у Львівській області Заяву про призначення пенсії, РНОКПП, паспорт та свою трудову книжку, що підтверджується Розпискою повідомленням.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05 березня 2024 року № 54 позивачці відмовлено у призначені пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно рішення : Пенсійний вік заявниці 63 роки 8 місяців. Необхідний страховий стаж, визначений частиною другою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 становить від 20 до 30 років. Страховий стаж особи становить 7 років 1 місяць 19 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 11.05.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка. Для зарахування періодів зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Позивачка вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, відтак звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом 2 статті 56 Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22-1 (далі - Порядок № 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Відтак, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а також інші довідки що підтверджують відповідний період роботи.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній у період роботи позивачки).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції № 58, визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт2.3 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Суд звертає увагу, що і за приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно записів у Трудовій книжці позивачки, які не враховані Відповідачами:

1. 11.05.1976 прийнята на посаду працівниці в «Лиманський радгосп». Звільнена 29.09.1976.

2. 11.27.1976 прийнята на посаду працівниці в «Восход радгосп». Звільнена 20.06.1977 року.

3. 27.08.1977 прийнята на посаду кухонної працівниці в «Цюрупинський комбінат харчування». Звільнена 14.02.1979.

4. 22.06.1979 прийнята двірником в «Житлово комунальну службу». 27.08.1979 звільнена.

5. 17.08.1979 зарахована прибиральницею в ЖКК «Херсонпромстрой». Звільнена 02.09.1983.

6. 08.09.1983 зарахована на посаду санітарки в Цюрупинську районну апетеку №20. 12.09.1983 звільнена.

7. 19.09.1983 прийнята ученицею оператора Інформаційно-обчислювальної станції. 16.06.1984 переведена в оператори 2 категорії. 15.01.1987 переведена оператором 2 категорії. 01.07.1988 звільнена по переводу в Херсонське обласне управління статистики №5. 01.07.1988 прийнята по переводу в Херсонське управління статистики оператором 2 категорії. 29.03.1989 звільнена.

8. 02.06.1995 прийнята підсобною робочою в табір «Сонячний». 15.09.1995 звільнена.

9. 06.02.1996 прийнята заправником палевно мастильних матеріалів. 27.02.2002 звільнена. Тут з 1996 по 1998 рік не враховано .

10. 28.03.2002 16.07.2002 перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю.

12. 15.10.2002 по 02.02.2003 перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю.

13. 11.04.2003 по 28.05.2003 перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.05.1976, у спірний період, а саме з 11.05.1976 по 28.05.2003, записи в трудовій книжці відповідають вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією № 58 від 29.07.1993, оскільки містить чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працювала позивачка та відбиток печатки підприємства.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

Крім того, відповідно до довідки 23160/02-08 від 17.12.2021 ГУ ПФУ в Херсонській області наявний страховий стаж позивачки за наявності не менше 15 років страхового стажу 23 роки 07 місяців 13 днів.

Згідно вищевказаної довідки позивачка має право на пенсійну виплату з 17.06.2023.

Таким чином, твердження ГУПФУ у Київській області про наявність вказаних вище недоліків (запис при звільненні не завірено печаткою підприємства), як підстави для не зарахування періоду роботи з 11.05.1976 по 28.05.2003 до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 3статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1, в редакції, станом на час спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на веб-порталі або засобами Порталу Дія.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього, відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

При цьому, суд враховує, що позивачка з метою отримання документів для зарахування спірного періоду роботи, зверталася із запитом на до Головного управління Пенсійного фонду у Херсонській області та останнім повідомлено про те, що не має можливості документально підтвердити трудовий стаж позивачки, з підстав того, що Олешківський сервісний центр Пенсійного фонду України та Олешківський відділ з питань призначення соціальних допомог та підтримки пільгових категорій громадян управління праці та соціального захисту населення Херсонської районної адміністрації в якому на обліку перебувала ОСОБА_1 знаходиться за межами Олешківської територіальної громади, що входить до переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.

Враховуючи зазначене, слід наголосити, що відповідачами не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивачки стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Суд встановив, що загальний стаж для права на пенсію позивачки має становити: 23 роки, 7 місяців і 13 днів. Стаж, який враховано на підставі Довідки ОК 5 становить 7 років 1 місяць 19 днів. Відповідно 16 років, 3 місяці і 19 днів не враховано.

Таким чином, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду роботи з 11.05.1976 по 28.05.2003, оскільки трудова книжка серії НОМЕР_1 від 11.05.1976 не завірена печаткою підприємства, яке видало трудову книжку, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивачки та звужує її законне право на зарахування вказаного періоду до стажу роботи.

Відтак, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058 та з урахуванням вимог Порядку № 22-1, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи з 11.05.1976 по 31.12. 1997 рік, з 28.03.2002 по 16.07.2002, з 15.10.2002 по 02.02.2003 рік та з 11.04.2003 по 28.05.2003 рік, підлягають зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Відтак суд дійшов висновку про протиправність рішення від 15.11.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 54 та рішення від 05.03.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №54 про відмову у призначенні пенсії по віку, оскільки такі не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже підлягають скасуванню.

При цьому, суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом останнім визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за заявою позивача, яким у даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення від 15.11.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 54 та рішення від 05.03.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №54 про відмову у призначенні пенсії по віку.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500 Київська область м. Фастів(з) вул. Саєнка Андрія 10; ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; з 11.05.1976 по 31.12.1997, з 28.03.2002 по 16.07.2002, з 15.10.2002 по 02.02.2003 та з 11.04.2003 по 28.05.2003 до страхового стажу та призначити з 17.06.2023 пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18.11.2024.

СуддяКоморний Олександр Ігорович