Справа № 240/18576/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

20 листопада 2024 року м. Житомир справа № 240/18576/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області які виразилися у нездійсненні і перерахунок та виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також відпускних за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року включно, з урахуванням сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, нарахованого та виплаченого на рішення Житомирського виконання суду по справі №240/15246/21;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також відпускних за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року включно, з урахуванням сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, нарахованого та виплаченого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/15246/21.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

18 жовтня 2024 року від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою суду 23.10.2024 вказаний позов залишено без руху та позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання до суду Житомирського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску процесуального строку.

07.11.2024 на адресу суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування вказано, що саме після отримання відмови у здійсненні перерахунку та виплати страхової виплати при втраті працездатності та відпускних, за період з липня 2022 року по жовтень 2023 року, обрахувавши його розмір з урахуванням середнього розміру заробітної плати за вказаний вище період, встановлений рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 в справі №240/15246/21 та остаточно виплачену суму 23.12.2023, в розмірі 50557,53 грн в неї виникло право на оскарження даної бездіяльності до суду, тому вона пропустила даний строк з поважних причин.

15.11.2024 до суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду та залишити позовну заяву без розгляду.

У період із 04.11.2024 по 18.11.2024 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши подане клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у редакції на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом із тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд зауважує, що в день звільнення, а саме 30.10.2023 позивач повідомлена про суми, нараховані та виплачені при звільненні. Доказом даного твердження є повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні ОСОБА_1 , на якому наявні підпис позивача, відмітка про ознайомлення з документом, а також зазначена дата 30.10.2023.

При цьому, у заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначає, що вона тільки після отримання 23.12.2023 виплати в розмірі 50557,53 грн на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі №240/15246/21, що являється 50% від встановленого судом розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в період з 03.04.2021 по 17.06.2022, усвідомила, що дана частина коштів за час вимушеного прогулу виплачена вже після її звільнення, тому не була врахована до розрахунку при виплаті відпускних та страхових виплат при втраті працездатності, після поновлення на роботі та до звільнення.

Однак, до суду з даним позовом позивач звернулась лише 17.09.2024. Тобто, позивачем пропущений тримісячний строк звернення до суду.

З урахуванням наведеного суд вважає помилковими доводи позивача про те, що про порушення своїх прав позивач дізналась 18.06.2024 із змісту відповіді відповідача, оскільки отримання такої відповіді не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Крім того, лист відповідача від 31.05.2024 №Д-194/0-157/6-24 не містить нової інформації щодо нарахувань, про які позивачу не було відомо, а слугує певним додатковим роз`ясненням яким чином та в якому розмірі ОСОБА_1 були нараховані та виплачені виплати при звільненні.

Незважаючи на залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з доказами на його підтвердження, позивач у поданому клопотанні не навів поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах встановленого законом строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування об`єктивних перешкод у реалізації ним свого права на судовий захист в межах такого строку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не є поважними, а тому відповідна заява позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приписами п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч.3 та ч. 4 ст.123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду не встановлено, а тому наявні правові підстави для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Керуючись ст.ст. 123, 205, 240, 243, 248 КАС України, суд,

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.А. Панкеєва

20.11.24