Справа № 120/6203/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2024 р. Справа № 120/6203/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: військової частини НОМЕР_1 про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди відповідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 466654,30 грн за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року (включно).

З метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, представник в інтересах позивача звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.05.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що солдат ОСОБА_1 , який проходив службу за контрактом, отримав поранення, у зв`язку з чим проходив лікування. Відповідно до наказу позивач 03.11.2023 знаходився у пункті постійної дислокації військової частини, перебування в якому згідно з постановою № 168, Порядку № 260 не передбачає виплати додаткової винагороди в розрахунку 30 чи 100 тисяч гривень.

З 04.11.2023 по 03.12.2023 позивач вибув з пункту постійної дислокації м. Коломия на 30 діб у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою. Знятий з котлового забезпечення.

В зв`язку з цим, позивачу за листопад 2023 нараховано 96666,67 грн. (100000 грн. х 30 к.д. листопада 2023 року/29 к.д. листопада 2023 року), на які обраховано 1,5% військового збору, що передбачено постановою №168 в силу якої за період знаходження військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини з розміру додаткової винагороди, що виплачується, стягується військовий збір.

04.12.2023, 08.12.2023, 09.12.2023 позивач знаходився у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , перебування в якому згідно з постановою № 168, Порядку № 260 не передбачає виплати додаткової винагороди в розрахунку 30 тисяч чи 100 тисяч гривень

Згідно з Карткою № 3540 у січні 2024 року за грудень 2023 року позивачу виплачено 32258,06 грн. Крім того, відповідно до примітки до Картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 доплачено за період з 18.12.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 08.01.2024 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2024 № 1093

Відповідно до даних стройової частини військової частини НОМЕР_1 з 09 січня по 11 січня 2024 року, з 12 січня по 16 січня 2024 ОСОБА_1 перебував у пункті постійної дислокації місця перебування, в якому згідно з постановою № 168, Порядку № 260 не передбачає виплати додаткової винагороди в розрахунку 30 тисяч чи 100 тисяч гривень.

За період з 17 січня по 29 січня 2024 за час перебування на стаціонарному лікуванні, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.03.2024 № 1093 наказано здійснити виплату додаткової грошової винагороди.

Крім того, відповідно до примітки до Картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 доплачено за період з 17.01.2024 по 28.01.2024 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2024 № 1093.

За період з 30.01.2024 по 28.02.2024 позивач набув право отримання додаткової винагороди за час перебування у відпустці у зв`язку з тяжким пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Згідно з відомостями Картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 в березні 2024 року за лютий 2024 року нараховано 96551,72 грн. (100000 грн. х 29 к.д. лютого 2024 року/28 к.д. лютого 2024 року), оскільки 29.02.2024 позивач перебував у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та знаходився на котловому забезпеченні.

За період з 01 березня 2024 року по 18 березня 2024 року, з 19 березня 2024 року по 29 квітня 2024 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.05.2024 № 2346 Про здійснення виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які повторно вибували на стаціонарне лікування у зв`язку з пораненням вирішено здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 .

Згідно з Карткою № 3540 солдату ОСОБА_1 за періоди з 01.03.-18.03.2024; 19.03.2024-28.04.2024 дораховано додаткову винагороду в розмірі 196551,72 грн.

За квітень 2024 позивачу здійснено виплату у другій половині травня 2024 на підставі пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260.

Таким чином, відповідач вважає, що він здійснював виплату у належному розмірі, тому просить у задоволенні вимог відмовити.

31.05.2024 представник позивача подав відповідь на відзив у якій спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення. Зокрема, щодо виплати додаткової грошової винагороди за листопад 2023 року вказує, що позивачу нараховано 96 666,67 грн., втім, вказані кошти не були виплачені.

Щодо грудня, то представник погоджується, що з 04.12.2023 по 07.12.2023 перебував у пункті постійної дислокації військової частини. Проте, з 01 по 03 грудня 2023 року позивач згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2023 № 311 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, а 07.12.2023 позивачу проведено медичний огляд, тому останній направлений на лікування, що підтверджується довідкою ВЛК від 07.12.2023.

Тому, з 01.12.2023 по 03.12.2023 (за попереднім висновком ВЛК) та з 07.12.2023 по 31.12.2023 Позивачу повинна бути здійснена виплата у розмірі 91 924, 14 гривень:

3 333 х 28 днів = 93 324 1,5% військового збору = 91 924, 14 гривень.

За грудень 2023 року відповідач виплатив 31 774, 19 гривень, що підтверджується витягом зарахованої суми додаткової грошової винагороди з мобільного додатку Ощад24/7 від 24 січня 2024 року з відповідним номером посилання.

Відтак, залишок невиплаченої суми за грудень 2023 року становить 60 149, 95 грн (91 924, 14 грн. 31 774, 19 грн. = 60 149, 95 грн.).

Щодо виплати додаткової грошової винагороди за січень 2024 року, то представник вказує, що позивач погоджується з тим, що з 09 січня по 11 січня 2024 року він перебував у пункті постійної дислокації військової частини.

08.01.2024 позивач був виписаний з лікарні, а з 12.01.2024 був направлений на лікування у відповідну частину. 17.01.2024 року позивач поступив у лікарню та був на стаціонарному лікуванні до 29.01.2024 року.

Відтак, за січень місяць, з 01.01.2024 по 08.01.2024 (за попереднім висновком ВЛК) та 12.01.2024 по 29.01.2024 позивачу повинна бути здійснена виплата у розмірі 85 358, 13 грн: 3 333 х 26 днів = 86 658 грн. 1,5% військового збору = 85 358, 13 грн.

Відповідач за січень 2024 року виплатив 6 354, 84 грн, що підтверджується витягом зарахованої суми додаткової грошової винагороди з мобільного додатку Ощад24/7 від 21 лютого 2024 року. Відтак, залишок невиплаченої суми за січень 2024 року становить 79 003,29грн. (85 358, 13 грн. - 6 354, 84 грн. = 79 003, 29 грн.).

Щодо виплати додаткової грошової винагороди за лютий 2024 року, то 29.01.2024 Довідкою військово лікарської комісії №21/4 від 29.01.2024 позивачу надана відпустка для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до карти особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 солдату ОСОБА_1 за лютий 2024 року була нарахована та виплачена доплата у розмірі 113 135, 70 грн, що підтверджується доказами.

За березень 2024 року позивач повинен був отримати виплату додаткової грошової винагороди з 01.03.2024 по 18.03.2024 та з 19.03.2024 по 31.03.2024 у розмірі 100 000 гривень (98 500 з урахуванням 1,5% військово збору). Однак відповідач не нарахував та не здійснив таку виплату позивачу.

Сума за квітень 2024 року була виплачена у сумі, яка становить 282 253, 44 гривень.

За таких умов на користь Позивача підлягає стягненню додаткова винагорода в розмірі 134 480, 77 грн, з яких:

За листопад 2023 року 95 216, 67 грн. (з урахуванням військового збору);

За грудень 2023 року 60 149, 95 грн. (з урахуванням військового збору);

За січень 2024 року - 79 003, 29 грн. (з урахуванням військового збору);

За лютий 2024 року - була виплачена сума, яка становить 113 135, 70 грн. (98 500 грн. за лютий 2024, доплата 14 635, 7 грн.);

За березень 2024 року 98 500 грн. (з урахуванням військового збору);

За квітень 2024 року була виплачена сума 282 253, 44 гривень (98 500 грн. за квітень 2024, доплата 183 753, 44 грн.).

Згідно із запереченнями представник відповідача з приводу виплат позивачу коштів за листопад 2023 вказує, що військовою частиною перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ Державний ощадний банк України в сумі 95216,67 грн., що підтверджується платіжною інструкцією.

Крім того, спростовуючи доводи позивача, сторона відповідача в підтвердження виплачених належних позивачу сум надає копії платіжних інструкцій від 24.01.2024 № 3961310 про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року, від 21.02.2024 № 3961310 про виплату додаткової винагороди за січень 2024 року, від 16.03.2024 № 3961310 про виплату додаткової винагороди за лютий 2024 року, від 29.05.2024 № 3961310 про виплату додаткової винагороди за квітень 2024 року.

З приводу того, що позивача зараховано на котлове забезпечення у відповідні дати, за які не здійснювались виплати, то представник відповідача вказує, що підставою для перебування ОСОБА_1 в пункті постійної дислокації був:

відпускний квиток (вих. № 7791 від 03 листопада 2023 року), згідно якого позивач прибув до пункту постійної дислокації з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою;

рапорт начальника медичної служби управління військової частини НОМЕР_1 (вх. №27802 від 08 грудня 2023 року).

Поряд з цим, накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2023 № 343, від 08.12.2023 № 348, від 09.12.2023 № 349 є чинними та не скасованими в установленому законодавством порядку, а отже є належними доказами.

Також відповідач зазначає, що позивачу донараховано та виплачено додаткову винагороду за спірні періоди, що підтверджується Карткою особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 від 19.05.2024 № 3540. Зокрема, з 18.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 08.01.2024, з 17.01.2024 по 28.01.2024 в сумі 90000,00 грн. і 19677,42 грн. згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.03.2024 № 1093; з 01.03.2024 по 18.03.2024, з 19.03.2024 по 28.04.2024 в сумі 196551,72 грн. згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.05.2024 № 2346.

Ухвалою від 15.11.2024 суд витребував додаткові докази.

18.11.2024 на адресу суду надійшли витребуванні судом докази.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив наступне.

Позивач з 14.03.2020 прийнятий на військову службу за контрактом у Збройні сили України з проходженням військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2020 №74.

Під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини солдат ОСОБА_1 25.07.2023 отримав поранення, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 №2114 від 03 серпня 2023 року «Про результати службового розслідування по факту отримання поранення солдатом ОСОБА_1 » та Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05 серпня 2023 року №915 (а.с. 18).

Постановою ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб після поранення (травми, контузії або каліцтва) Позивачу прописано відпустку для лікування у зв`язку з пораненням на тридцять календарних днів, відповідно до Довідки військово лікарської комісії №340 від 03 листопада 2023 (а.с. 19-20).

Гарнізонною ВЛК №2 військової частини НОМЕР_4 , Позивачу проведений медичний огляд в результаті якого на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб направлений на лікування (реабілітацію) у КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР на термін 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується Довідкою військово лікарської комісії №1017 від 07.12.2023 (а.с. 21-22).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №10149 від 08.01.2023 КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР Позивач виписаний з лікарні без зміни стану здоров`я із відповідними рекомендаціями по стану здоров`я (а.с. 23-24).

З 17.01.2024 по 29.01.2024 Позивач перебував на стаціонарному лікуванні із проведенням оперативного втручання, що підтверджується випискою клінічної лікарні (а.с. 25-27).

Згідно з проведеним медичним оглядом ВЛК, на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб Позивач потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів, а поранення за характером ушкоджень відноситься до категорії тяжких (згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370), що підтверджується Довідкою військово лікарської комісії №21/4 від 29.01.2024 (а.с. 25-27).

У зв`язку з загальним станом середньої важкості позивач продовжував лікуватися на стаціонарі, зокрема з 01.03.2024 по 18.03.2024, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого 6622/2024 (а.с. 35-38).

Позивач був прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_1 №1423 від 19.03.2024 на підставі відпускного квитка, виданого військової частиною (а.с. 48).

З 19.03.2024 по 29.04.2024 Позивач проходив стаціонарне лікування, що підтверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2474 (а.с. 51-52).

26.04.2024 Позивачу проведений медичний огляд ВЛК із постановою про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, на підставі статті 77 пункту «б», статті 57 пункту «в» графи ІІ Розкладу хвороб за станом здоров`я обмежено придатний до проходження військової служби, що підтверджується Довідкою військово-лікарської комісії №414 від 26 квітня 2024 року (а.с. 53-54).

За час перебування позивача на лікуванні та відпустці для лікування у зв`язку з пораненням, за період з листопада 2023 по квітень 2024, позивач вважає, що йому в неповному обсязі здійснювалися виплати додаткової винагороди відповідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

З цією метою, представник позивача звернувся до відповідача з адвокатськими запитами. Зокрема, з адвокатським запитом від 05.02.2024 щодо виплат позивачу коштів за листопад 2022, грудень 2023 - січень 2024 (а.с. 31-33).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, зареєстрованого 22.02.2024 за вх №1017, військова частина повідомила, що за листопад 2022 позивач був позбавлений додаткової винагороди із зазначенням причин згідно із наказом командира. За грудень 2023 та січень 2024 позивачу буде доплачена додаткова грошова винагорода (а.с. 39-40).

На заяву від 13.03.2024, поданої адвокатом в інтересах позивача, з приводу виплат позивачу належних сум військова частина повідомила, що з 04.11.2023 по 03.12.2023 позивач знаходився у відпустці для лікування згідно з довідкою ВЛК №340 від 03.11.2023. За цей період позивач отримав грошову винагороду у розмірі 100тис.грн. З 04.12.2023 по 17.12.2023 та з 08.01.2024 по 16.01.2024 відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, так як не перебував ні у відпустці для лікування, ні на стаціонарному лікуванні. За перебування на стаціонарному лікуванні з 18.12.2023 по 08.01.2024 та з 17.01.2024 по 29.01.2024 додаткова винагорода доплачена у розмірі 100тис.грн. згідно з наказом командира від 05.03.2024 №1093 (а.с. 50).

Відповідно до адвокатського запиту в інтересах позивача від 02.05.2024 представник вказав на невиплату позивачу належної додаткової грошової винагороди за лютий-квітень 2024 (а.с. 55-58).

Відповіді на крайній адвокатський запит матеріали справи не містять.

Відтак, представник в інтересах позивача звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльність військової частини щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 466 654,30 грн. за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року (включно). Тому просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, додаткової винагороди в розмірі 466 654,30 грн. за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року (включно).

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із статтею 9-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їхніх сімей», під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Відповідно до п.1-2 постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За обставин справи безспірним є факт того, що під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини солдат ОСОБА_1 25.07.2023 отримав поранення. У період з листопада 2023 по квітень 2024 позивач проходив стаціонарне лікування та перебував відпустці для лікування у зв`язку з пораненням, що не заперечується жодною із сторін.

Спірним питанням в межах даної справи є виплата позивачу в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, та за період у кількості відповідних днів, що обраховується учасниками за різних підходів.

Так, відповідно до заявлених вимог представник позивача вказував на недоплачені позивачу кошти у розмірі 466 654,30 грн. за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року (включно).

За доводами представника позивача, з урахуванням аргументів, наведених у відповіді на відзив, зазначено, що на користь Позивача підлягає стягненню додаткова винагорода в розмірі 134 480, 77 гривень.

Перевіряючи доводи представника позивача, суд зазначає таке.

Позивачу рекомендовано відпустку для лікування у зв`язку з пораненням на тридцять календарних днів, відповідно до Довідки військово - лікарської комісії №340 від 03 листопада 2023 (а.с. 19-20).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2023 № 311 солдат ОСОБА_1 з 04.11.2023 по 03.12.2023 вибув з пункту постійної дислокації на 30 діб у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою. Знятий з котлового забезпечення. Підстава: рапорт, довідка ВЛК №340 від 03 листопада 2023, відпускний квиток (вих №779 від 03.11.2023) (а.с. 88).

Представник позивача з приводу того, що позивача з невідомих причин зараховано на котлове забезпечення 03.11.2023 вказує на умисні дії командування, які на його думку, зроблені задля зменшення кількості днів для відпустки на лікування.

Суд відхиляє такі аргументи, оскільки відпустка позивачу не зменшилась, її надано на 30 діб з 04.11.2023 по 03.12.2023 (30), що зазначено в наказі.

Також суд зазначає, що позивачу проводився медичний огляд 03.11.2023, що підтверджується довідкою ВЛК, яка стала підставою для видачі наказу від 03.11.2023 № 311, тому перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, що відповідає положенням ст. 253 ЦК України.

Крім того суд наголошує, що додаткова винагорода в силу приписів постанови №168 виплачується відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, 03.11.2023 позивач не перебував на стаціонарному лікуванні, а йому проводився медичний огляд, що підтверджується довідкою ВЛК від 03.11.2023 (а.с. 19-20).

Представник позивача, підтримуючи заявлені вимоги, вказує, що у листопаді 2023 року позивачу нараховано 96 666,67 грн. (95 216, 67 грн. з врахуванням військового збору), втім, вказані кошти не були виплачені. А відповідач не надав суду первинну бухгалтерську документацію на підтвердження перерахування вказаних сум, якими на його думку є, зокрема, фіскальні чеки, платіжні інструкції.

Проте, відповідач до заперечень долучив платіжну інструкцію від 21.12.2023 №3961310 на ім`я ОСОБА_1 з призначенням платежу додаткова винагорода за листопад 2023 року на суму 95 216,67 грн.

Також суд бере до уваги, що позивач погоджується, що за період знаходження військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з розміру додаткової винагороди стягується військовий збір, а тому у листопаді 2023 року порушень законодавства при виплаті позивачу додаткової винагороди допущено не було, що зазначено у відповіді на відзив.

Отже вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо грудня 2023, то з 01 по 03 грудня 2023 року позивач згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2023 № 311 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.

Позивач погоджується, що з 04.12.2023 по 07.12.2023 перебував у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Однак, за доводами представника позивача, з 07.12.2023 Позивачу було проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК №2 військової частини НОМЕР_4 , в результаті якого Позивач на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб направлений на лікування (реабілітацію) у КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР на термін 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується Довідкою військово лікарської комісії №1017 від 07.12.2023.

Відтак, останній вважає, що з 01.12.2023 по 03.12.2023 (за попереднім висновком ВЛК) та з 07.12.2023 по 31.12.2023 Позивачу повинна бути здійснена виплата у розмірі 91 924, 14 гривень: 3 333 х 28 днів = 93 324 1,5% військового збору = 91 924, 14 гривень.

Відповідач за грудень 2023 року виплатив 31 774, 19 гривень, що підтверджується витягом зарахованої суми додаткової грошової винагороди з мобільного додатку Ощад24/7 від 24 січня 2024 року (номер посилання 17). Тому, залишок невиплаченої суми за грудень 2023 року, вказує представник, становить 60 149, 95 гривень.

Суд зазначає, що відповідно до витягу з наказу від 04.12.2023 №343 позивач прибув з відпустки (а.с. 90).

05.12.2023 позивач вибув з постійного місця дислокації на лікування до м. Івано-Франківськ. Знятий з котлового забезпечення. Підстава: рапорт начальника медичної служби управління військової частини (а.с. 91).

Відповідно до наказу командира військової частини від 08.12.2023 №348 позивач прибув до постійного місця дислокації з лікування, зарахований на котлове забезпечення. Підстава: рапорт начальника медичної служби управління військової частини (вх. 27802 від 08.12.2023).

07.12.2023 Гарнізонною ВЛК №2 військової частини НОМЕР_4 , Позивачу проведений медичний огляд в результаті якого на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб направлений на лікування (реабілітацію) у КНП Коломийська ЦРЛ КМР на термін 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується Довідкою військово лікарської комісії №1017 від 07.12.2023 (а.с. 21-22).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач вибув 05.12.2023 на лікування, а прибув до військової частини 08.12.2023, іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до наказу командира від 09.12.2023 №349, позивач вибув з пункту дислокації у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 28 діб з 10.12.2023 по 06.01.2024. Знятий з котлового забезпечення. Підстава: рапорт солдата ОСОБА_1 від 09.12.2023, довідка ВЛК від 07.12.2023, відпускний квиток від 09.12.2023.

Отже, 04.12.2023, 08.12.2023-09.12.2023 позивач знаходився у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що направлення військовослужбовців у відпустку та лікування здійснюється на підставі письмового розпорядчого індивідуального акту командира.

Так, наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованим в Міністерстві оборони 14.11.2022 за № 1407/38743 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту (далі Держспецтрансслужба), бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до складу Держспецтрансслужби. Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та керівників (далі командир (керівник)) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів, передбачених цією Інструкцією. Відповідно до цілей і завдань, облік особового складу поділяється на персональний, штатно-посадовий та статистичний.

З урахуванням наведеної вище норми, суд погоджується з доводами відповідача, що накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2023 № 343, від 08.12.2023 № 348, від 09.12.2023 № 349 є чинними та не скасованими в установленому законодавством порядку, а отже є належними доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2024 № 7 (витяг із наказу додається) солдат ОСОБА_1 , який вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, на 28 діб, з 10 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року, вважався таким, який з 17 грудня 2023 року перебуває на лікуванні у КНП Центральна районна лікарня м. Коломия (а.с. 92).

Зазначене підтверджується Випискою з медичної картки стаціонарного хворого №10149 КНП Коломийська ЦРЛ Коломийської міської ради, згідно з якою в період з 18.12.2023 по 08.01.2024 ОСОБА_1 перебував на лікуванні (а.с. 23-24).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.01.2024 № 9 до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 позивач прибув з лікування з КНП Центральна районна лікарня м. Коломия. Зарахований на котлове забезпечення (а.с. 94).

З 09 січня по 11 січня 2024 року ОСОБА_1 перебував у пункті постійної дислокації, що не заперечує позивач.

Представник позивача заперечує перебування Позивача з 12.01.2024 по 16.01.2024 у пункті постійної дислокації, так як з 12.01.2024 Позивач був направлений на лікування у військову частину НОМЕР_4 АДРЕСА_2 та 17.01.2024 року поступив у КНП «Обласна клінічна лікарня Івано Франківської обласної ради», був на стаціонарному лікуванні до 29.01.2024 року.

Суд вважає помилковими такі доводи, оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.01.2024 по 29.01.2024, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1635/2024 (а.с. 25-27). Також це підтверджується довідкою №88 КНП «Обласна клінічна лікарня Івано Франківської обласної ради», що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 17.01.2024 (а.с. 28).

Натомість згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.01.2024 № 12 позивач вибув на лікування до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 та повернувся до пункту постійної дислокації з лікування. Зарахований на котлове забезпечення (а.с. 96-97).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2024 № 17 солдат ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 на лікування до КНП Обласна клінічна лікарня м. Івано-Франківськ. Знятий з котлового забезпечення.

Надалі, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.01.2024 № 29 позивач прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з лікування з КНП Обласна клінічна лікарня м. Івано-Франківськ. Зарахований на котлове забезпечення.

Отже, доводи представника позивача, що позивач з 12.01.2024 по 16.01.2024 перебував на лікуванні у м. Івано Франківськ спростовуються матеріалами справи.

На стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні позивач знаходився з 17.01.2024, що підтверджується відповідними доказами (а.с. 25-28).

Докази протилежного матеріали справи не містять.

На противагу цьому, в матеріалах справи наявні накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.01.2024 № 12, від 17.01.2024 № 17, які підтверджують, що позивач 12.01.2024 вибув із військової частини, цього ж дня повернувся, а вибув на лікування до КНП Обласна клінічна лікарня м. Івано-Франківськ 17.01.2024. Знятий з котлового забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.01.2024 № 29 солдат ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, з 30 січня 2024 року по 28 лютого 2024 року. Знято з котлового забезпечення (а.с. 102).

Підставою для надання вказаної відпустки була Довідка військово-лікарської комісії від 29.01.2024 № 21/4, згідно з якою поранення ОСОБА_1 , пов`язане із захистом Батьківщини, за характером ушкоджень відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.02.2024 № 60 солдат ОСОБА_1 прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою. Зарахований на котлове забезпечення (а.с. 104).

Відповідно до платіжної інструкції від 24.01.2024 №3961310 позивачу виплачені кошти в сумі 31774,19грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за грудень 2023 (а.с. 141).

Відповідно до Картки № НОМЕР_2 ці кошти нараховані у розмірі 32258,06 грн. з відрахуванням 1,5 відсотки військового збору, до виплати становить 31774,19 грн (а.с. 124).

Платіжною інструкцією від 21.02.2024 №3961310 ОСОБА_1 перераховані відповідачем кошти в сумі 6 354,84 грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за січень 2024 (а.с. 139). Дані кошти відображені в Картці № НОМЕР_2 у розмірі 6451,61 грн з відрахуванням 1,5 відсотки військового збору, до виплати становить 6 354,84 грн. (а.с. 124).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.03.2024 № 1093 Про здійснення виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які повторно вибували на стаціонарне лікування у зв`язку з пораненням наказано здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 у зв`язку із довготривалим лікуванням, за період з 18 грудня 2023 року по 08 січня 2024 року, з 17 січня 2024 по 29 січня 2024 (а.с. 83-84).

Відповідно до примітки до Картки № НОМЕР_2 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2024 № 1093 ОСОБА_1 за період з 18.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 08.01.2024, з 17.01.2024 по 28.01.2024 донараховано 90 000,00 грн. та 19677,42 грн. (а.с. 78, 124).

Згідно з відомостями Картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 в березні 2024 року за лютий 2024 року нараховано 96551,72 грн. (100000 грн. х 29 к.д. лютого 2024 року/28 к.д. лютого 2024 року), оскільки 29.02.2024 позивач перебував у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та знаходився на котловому забезпеченні.

Крім того у картці відображено, що кошти у розмірі 19677,42 грн. виплачуються у лютому 2024 як доплата за попередні періоди (а.с. 124). Загальна сума за даним платежем становить 113 135,70 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 16.03.2024 №3961310 ОСОБА_1 перераховані відповідачем кошти в сумі 113 135,70 грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за лютий 2024 (а.с. 138).

Отже, за спірний період грудня 2023 та січня-лютого 2024 позивачу нараховані кошти у розмірі 32258,06 грн., 90 000,00 грн., 19677,42 грн., 6451,61 грн., 96551,72 грн.(а.с. 78, 124).

Із них станом на березень 2024 виплачені позивачу кошти з відрахуванням 1,5 % у розмірі 32258,06 грн. (відповідно до платіжної інструкції від 24.01.2024 у розмірі 31774,19грн., а.с. 141), 19677,42 грн. та 96551,72 грн. (відповідно до платіжної інструкції від 16.03.2024 у розмірі 113 135, 70, а.с. 138), 6451,61 грн. (відповідно до платіжної інструкції від 21.02.2024 - 6 354,84 , а.с. 139).

Кошти у розмірі 90 000,00 грн. станом на березень 2024 не виплачені.

За період з березня - квітня 2024, то матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2024 № 61 солдат ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 на лікування до КНП Обласна клінічна лікарня м. Івано-Франківськ. Знятий з котлового забезпечення.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого 6622/2024, в період з 01.03.2024 по 18.03.2024 солдат ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 35).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2024 № 81 солдат ОСОБА_1 прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з лікування з КНП Обласна клінічна лікарня м. Івано-Франківськ. Зарахований на котлове забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2024 № 81 солдат ОСОБА_1 вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, на 29 діб з 20 березня 2024 року по 17 квітня 2024 року (а.с. 100).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.04.2024 № 111 солдат ОСОБА_1 , який перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою на 29 діб з 20 березня 2024 року по 17 квітня 2024 року, вважався таким, який з 15 квітня 2024 року перебуває на лікуванні у КНП Центральна районна лікарня м. Коломия.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2024 № 122 до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 з лікування з КНП Центральна районна лікарня м. Коломия прибув солдат ОСОБА_1 Зарахований на котлове забезпечення (а.с. 105).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.05.2024 № 2346 Про здійснення виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які повторно вибували на стаціонарне лікування у зв`язку з пораненням вирішено здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 за період з 01 березня 2024 року по 18 березня 2024 року, з 19 березня 2024 року по 29 квітня 2024 року (а.с. 85-86).

Відповідно до примітки до Картки № НОМЕР_2 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2024 № 2346 за період з 01.03.2024 року по 18.03.2024 року, з 19.03.2024 року по 29.04.2024 року позивачу донараховано 196 551,72 грн.

Відповідно до Картки № НОМЕР_2 кошти у розмірі 286551,72 грн як додаткова винагорода з відміткою доплата за попередні періоди з відрахуванням військового збору 4298,28 (1,5% ставка військового збору) 282 253, 44 грн. Тобто, додаткова винагорода за березень-квітень 2024 у розмірі 196 551,72 грн. та попередній борг у розмірі 90 000,00 грн. (наказ №1093 за період грудня-січня) виплачені позивачу у травні 2024, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.05.2024 № 3961310 щодо виплати ОСОБА_1 коштів в сумі 282 253, 44 грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за квітень 2024 року (а.с. 142).

Отже, суд встановив, що за листопад 2023 позивачу виплачені кошти в сумі 95 216,67 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.12.2023 №3961310 за призначенням платежу додаткова винагорода за листопад 2023 року (а.с. 140).

У грудні 2023 позивач 04.12.2023, 08.12.2023-09.12.2023 знаходився у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Платіжною інструкцією від 24.01.2024 №3961310 позивачу виплачені кошти в сумі 31774,19грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за грудень 2023 (а.с. 141).

У період з 18.12.2023 по 08.01.2024 позивачу перебував на лікуванні.

У період з 09.01.2024 по 16.01.2024, 29.01.2024 позивач перебував у пункті постійної дислокації.

Платіжною інструкцією від 21.02.2024 №3961310 ОСОБА_1 перераховані відповідачем кошти в сумі 6 354,84 грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за січень 2024 (а.с. 139).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2024 № 1093 позивачу нараховано додаткову винагороду з 18 грудня 2023 року по 08 січня 2024 року, з 17 січня 2024 по 29 січня 2024 (а.с. 83-84).

Відповідно до примітки до Картки № НОМЕР_2 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2024 № 1093 ОСОБА_1 за період з 18.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 08.01.2024, з 17.01.2024 по 28.01.2024 донараховано 90 000,00 грн. та 19677,42 грн. (а.с. 78, 124).

Донарахована сума 19677,42 грн. виплачена позивачу згідно із платіжною інструкцією від 16.03.2024 №3961310 одночасно із додатковою виплатою за лютий 2024 у розмірі 96551,72 грн., що підтверджується платіжною інструкцією на загальну суму 113 135,70 грн. (а.с. 138).

За період з березня - квітня 2024, то наказом командира військової частини від 18.05.2024 № 2346 позивачу нарахована додаткова винагорода за період з 01 березня 2024 року по 18 березня 2024 року, з 19 березня 2024 року по 29 квітня 2024 року (а.с. 85-86).

За цей період кошти нараховані у розмірі 196 551,72 грн.

Додаткова винагорода за березень-квітень 2024 у розмірі 196 551,72 грн. та попередній борг у розмірі 90 000,00 грн. (наказ №1093 за період грудня-січня) виплачені позивачу у травні 2024, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.05.2024 № 3961310 щодо виплати ОСОБА_1 коштів в сумі 282 253, 44 грн. за призначеним платежем додаткова винагорода за квітень 2024 року (а.с. 142).

З огляду на вищевикладене, суд відповідно до досліджених доказів, наданих відповідачем, не установив порушень щодо виплати позивачу додаткової винагороди за період з листопада 2023 по квітень 2024 (включно).

Щодо розрахунку не виплаченої додаткової винагороди на суму 134 480, 77 грн, наданого представником позивача у відповіді на відзив, то суд його відхиляє з огляду на те, що він проведений з урахуванням днів перебування позивача за місцем постійної дислокації позивача, а саме, 04.12.2023, 08.12-09.12.2023, 09.01.2024-16.01.2024, 29.01.2024 та без урахування сум доплачених позивачу коштів відповідно до платіжних інструкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову повністю.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 )

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна