Справа № 500/849/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 500/849/24 пров. № А/857/9917/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року (головуючий суддя Мартиць О.І., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобовґязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії 09.08.2021 до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма-Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015 (за виключенням вже зарахованих періодів) та провести з 09.05.2021 перерахунок пенсії, з урахуванням не зарахованого страхового стажу з моменту призначення пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії 09.05.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма-Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015 в повному обсязі згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1980 та провести перерахунок пенсії з дня її призначення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-VІ) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Як зазначено в абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Водночас, для включення до страхового стажу позивача спірного періоду з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма-Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015 в повному обсязі згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1980, у системі персоніфікованого обліку відомостей обов`язкового державного пенсійного страхування, мають міститися відповідні дані про сплачені страхові внески.

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562, визначає порядок формування реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з метою забезпечення ведення єдиного обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації, накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Враховуючи, що за період роботи позивача з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма-Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015, форма ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 не містить відомостей про її страховий та пільговий стаж, заробітну плату, розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, а довідку про нараховану суму грошового забезпечення та про сплату страхових внесків згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до суду під час розгляду цієї адміністративної справи не надано, тому зарахування рішенням суду вказаних періодів до її страхового стажу є необґрунтованим, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.12.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періодів роботи, які не були враховані та провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням не зарахованого страхового стажу з моменту призначення пенсії.

Листом від 10.01.2024 №441-12644/С-02/8-1900/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало відповідь, в якій вказало, що при призначенні пенсії позивачем було подано архівну довідку, видану трудовим архівом Гусятинської селищної ради від 24.03.2021 №292 щодо підтвердження періоду роботи в колгоспах: « 30-річчя Радянської України», «Суверенна Україна», селянській спілці «Крогулецька» з березня 1980 року по грудень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1986 року та з лютого 1989 року по грудень 1999 року.

При обчисленні стажу періоди роботи враховано з 15.03.1980 по 15.12.1999.

Оскільки, у зазначеному періоді роботи були роки, протягом яких позивач не виконувала встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також не зазначено та не надано відповідних протоколів про зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму, тому при обчисленні стажу періоди роботи враховано за фактичною тривалістю.

Час догляду непрацюючої позивача за малолітніми дітьми враховано з 01.12.1979 по 14.03.1980, оскільки з 15.03.1980 рахується період роботи.

Згідно довідки Тернопільського обласного центру зайнятості від 18.06.2021 №700, виплата допомоги проводилась з 02.08.2000 по 28.07.2001, відповідно до страхового стажу враховано саме цей період.

Зарахування до стажу періоду отримання матеріальної допомоги чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене, період одержання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 15.08.2001 по 10.02.2002 не враховано до страхового стажу.

Періоди роботи з 01.01.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

При обчисленні стажу враховано всі періоди роботи відповідно до записів трудової книжки, уточнюючих (архівних) довідок та згідно даних системи персоніфікованого обліку.

У ході розгляду звернення до страхового стажу дораховано період здійснення догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з 01.04.2021 по 07.05.2021.

Страховий стаж позивача складає 34 роки 02 місяці 17 днів.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно статті 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-ІV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону №1058-ІV).

Відповідно пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення записів до трудової книжки) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління.

Згідно пунктів 1, 2, 6 Основних Положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також, суд першої інстанції зауважив, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З огляду на вкладене вище, суд першої інстанції слушно зауважив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

У даній спірній ситуації, судом, що підтверджується даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.03.1980, з`ясовано, що позивач працювала у спірний період з 15.03.1989 по 01.05.2000 в колгоспі « 30-річчя Радянської України», (перейменованого в подальшому в Селянську спілку «Крогулецька») диспетчером та звільнена з роботи у зв`язку із ліквідацією господарства п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно Форми РС-право до страхового стажу позивача зараховано період роботи в колгоспі до 15.12.1999.

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов підставного висновку про бездіяльність відповідача щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, а саме з 16.12.1999 по 01.05.2000, який підтверджений записами №№3-4 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.03.1980.

Надаючи оцінку вимогам про зарахування до страхового стажу періоду в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства «Альма-Віта» з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві «Альма-Віта» з 01.02.2006 по 30.01.2015 у повному обсязі, який, як слідує з матеріалів справи, зарахований до страхового стажу позивача за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, у зв`язку з чим ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків, то суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно статті 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як уже зазначалось вище, періоди роботи позивача з 01.01.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

При цьому суд слушно зауважив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

А відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків в повному обсязі за період з 08.02.2004 по 30.01.2015 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Відтак, суд підставно вважав, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків,

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов правильного висновку, що позов слід задовольнити повністю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі №500/849/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула