Справа № 120/11363/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

14 листопада 2024 р. Справа № 120/11363/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Тлустої Анастасії Олегівни,

представника позивача Желіховського Володимира Миколайовича,

представника відповідача Кухрівського Олександра Васильовича,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень № на суму 3915,82 гривень, № на суму 3400 гривень, № , № на суму 1020 гривень, № на суму 1020 гривень, № на суму 1194379,86 гривень, № на суму 125328,75 гривень, № на суму 14341618,48 гривень, рішення № на суму 170 гривень та вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 522 112,69 гривень.

24 вересня 2024 року представником позивача подано до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Таке клопотання обгрунтовано тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, а тому на вирішення експерта слід поставити ряд питань, що стосуються викладених в акті перевірки висновків.

15 жовтня 2024 року представником відповідача подано до суду заперечення проти призначення судово-економічної експертизи. У таких запереченнях зазначено, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки встановлено, що в період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску, податку на додану вартість, стан платника 0 (платник податків за основним місцем обліку), код основного виду економічної діяльності 23.99 - виробництво неметалевих мiнеральних виробiв. Розрахунки між контрагентами (відповідно договорів) проводилися в безготівковій формі шляхом зарахування (списання) коштів на банківський рахунок суб`єкта господарської діяльності. Виписки банків про рух грошових коштів, розрахункових документів - платіжних доручень, платіжні вимоги-доручення, розрахункові чеки (їх корінці), документи щодо проведення розрахунків за акредитивами, векселі, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентами фізичної особи-підприємця, ОСОБА_1 для перевірки не надав.

Як зазначив представник відповідача далі, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Водночас у цій справі контролюючий орган дійшов висновку щодо збільшення податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у зв`язку з ненаданням виписок банків про рух грошових коштів, розрахункових документів - платіжних доручень, платіжних вимог-доручень, розрахункових чеків (їх корінців), документів щодо проведення розрахунків за акредитивами, векселів, які підтверджують факт взаєморозрахунків між контрагентами.

При цьому разом із позовом подані заключні виписки за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, облік доходів і витрат за 2019-2022 роки.

Далі представник відповідача зазначає, що у випадку задоволення клопотання про призначення експертизи експерту будуть передані документи, які не були надані під час проведення перевірки. Висновки акта перевірки не можуть бути підтверджені чи спростовані жодним експертом з огляду на те, що ревізорами під час проведення перевірки, а експертом під час проведення експертизи фактично буде досліджуватись різний обсяг первинної документації, а тому і висновки не можуть бути однаковими.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що обставини цієї справи не потребують спеціальних знань.

За наведених обставин представник відповідача просить суд відмовити в призначенні судово-економічної експертизи.

В ході підготовчого засідання представник позивача наполягав на призначенні судово-економічної експертизи з підстав, наведених у відповідному клопотанні.

Натомість представник відповідача заперечував проти призначення експертизи, посилаючись при цьому на обставини, наведені у письмових запереченнях проти призначення експертизи.

Розглянувши клопотання про призначення судово-економічної експертизи, заслухавши думку представника відповідача з приводу такого клопотання, суд зважає на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас особливості призначення експертизи врегульовано зокрема статтею 102 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першою якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Частиною 2 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Ураховуючи наведене правове регулювання, призначення експертизи у справі є правом суду, а не обов`язком. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Необхідність призначення експертизи визначена тим, що в процесі здійснення правосуддя в суду виникає потреба встановлення таких фактів і обставин, які виходять за межі юридичних професійних знань судді і потребують спеціальних досліджень. Тобто, право на проведення експертизи є засобом створити для сторони можливість довести в змагальному процесі переконливість своїх доводів.

При цьому суд зауважує, що обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення адміністративного спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно, розсудливо (пункти 1, 3, 5, 6 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

На переконання суду, перевірка прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових рішень на відповідність їх зазначеним вище критеріям є суто правовим питанням, що не вимагає наявності інших спеціальних знань для правильного вирішення спору по суті.

За наведених обставин слід погодитись із доводами представника відповідача про відсутність підстав для призначення судово-економічної експертизи, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72, 101, 241, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович