Справа № 260/3723/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3723/24 пров. № А/857/24586/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Шинкар Т.І., Судової Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду, прийняту суддею Маєцькою Н.Д. у м. Ужгороді, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про визнання бездіяльності, що проявилася у невиконанні покладених на них законодавством обов`язків щодо нарахування та виплати позивачу щомісячної грошової допомоги у зв`язку з його звільненням з військової служби за станом здоров`я, протиправною; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 витребувати від Військової частини НОМЕР_1 грошовий атестат позивача; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 провести нарахування та виплатити позивачу заборгованість з щомісячної грошової допомоги у зв`язку з звільненням з військової служби за станом здоров`я за період: жовтень 2023 - травень 2024 в розмірі посадового окладу за військовим званням; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 провести нарахування та виплачувати позивачу щомісячну грошову допомогу у зв`язку з звільненням з військової служби за станом здоров`я з червня 2024 до моменту закінчення її нарахування в розмірі посадового окладу за військовим званням; стягнення з відповідачів солідарно моральну шкоду, заподіяну особі позивача внаслідок їх протиправної бездіяльності в розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 позов залишено без розгляду, на підставі п.7 ч.1 ст.240 КАС України.

Суд виходив з того, що до 19 липня 2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, з 01 липня 2023 строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

На переконання суду, позивач був обізнаний про включення до його грошового забезпечення окладу за військовим званням, оскільки такий входить до складу грошового забезпечення з часу ознайомлення з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 жовтня 2023 № 288.

В той же час, з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 03 червня 2024, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом прийнято ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі зазначає, що право на соціальну допомогу підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Застосування судом першої інстанції норми статті 233 КЗпП України є помилковим, по перше, з точки зору неправильного встановлення виду правовідносин, які виникли між сторонами спору, оскільки вони не є трудовими (відносинами публічної служби) через невідповідний суб`єктний склад, а по друге, з точки зору початку відліку 3-х місячного строку на оскарження, який норма ч.2 ст. 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX пов`язує з одержанням позивачем від роботодавця письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, що розпочинається з моменту такого отримання.

Звертає увагу на заяву від 02.05.2024, в якій позивач просить провести нарахування і виплату відповідної грошової допомоги та відповідь від 14.05.2024 про відмову в проведенні таких виплат.

Просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою передати справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві погоджується із мотивами оскаржуваної ухвали та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Дослідивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05 жовтня 2023 № 288 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

З наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 жовтня 2023 № 288 позивачу підлягали до виплати: щомісячна премія за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 486 % місячного грошового забезпечення, надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Відповідно до ч.1ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

Приписами частини третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу норм частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.

Приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19 липня 2022, передбачалося, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом №2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП України, і відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України(у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом №2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 у справі №990/156/23 зазначила, що норма статті 233 Кодексу законів про працю України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

06.04.2023 Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023, предметом спору якої також є недотримання законодавства про оплату праці. У вказаному рішенні сформовано наступні висновки: «До 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».

За змістом статті 234 КЗпП України(у редакції, викладеній згідно із Законом №2352-IX) у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 полягають у неправильному нарахуванні та виплаті останньому грошового забезпечення, зокрема, щомісячної грошової допомоги у зв`язку зі звільненням за період з жовтня 2023 по травень 2024.

Колегія суддів зазначає, що заявлені позовні вимоги необхідно оцінювати, як вимоги про стягнення заборгованості з виплати грошового забезпечення, яке охоплюється поняттями «заробітна плата» і «оплата праці» у тому сенсі, яким їх наповнив Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 №8-рп/2013, а тому спір про грошове забезпечення набуває ознак трудового спору і, враховуючи те, що КАС України не містить норм, які передбачали б строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення недоотриманої /заборгованої заробітної плати/ грошового забезпечення, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає стаття 233 КЗпП України, яка містить спеціальні для окреслених правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звільнений зі служби та виключений з усіх видів грошового забезпечення 05.10.2023, а в суд з позовом звернувся лише 03.06.2024.

Апеляційний суд зазначає, що на час звільнення позивача діяла ст.233 КЗпП України в у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом №2352-IX.

За змістом ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду почався 05.10.2023, тобто з дня вручення позивачу наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 жовтня 2023 № 288 із зазначенням видів грошового забезпечення, які йому виплачені, і мав би закінчитися 05.04.2024, однак відповідно до приписів пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України цей строк був продовжений до 30 червня 2023.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України йдеться про продовження строків, які визначені статтею 233 КЗпП України. У вимірі обставин цієї справи це має означати, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був «прив`язаний» до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору. Для його поновлення - як умову для відкриття провадження у справі - заявник має пояснити тривале невчинення будь- яких дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, з 01 липня 2023 строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Крім того, за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, однак на підтвердження вищевказаних обставин позивачем не подано будь-яких доказів, та не наведено обставин важливості пропуску строку.

Покликання позивача на те, що строк звернення до суду слід рахувати з часу отримання відповіді про відсутність підстав для виплати грошової допомоги у зв`язку зі звільненням колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції були достатні та належні підстави для залишення без розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/3723/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. І. Шинкар
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 18.11.2024.