Справа № 520/27160/24
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 листопада 2024 року № 520/27160/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Золочівська, буд. 8 В, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61177, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ), Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128789 від 17 вересня 2024 року;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: 03150, м. Київ, вулиця Фізкультури, будинок, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" (Код ; Адреса: 61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8-В) витрати на сплату судового збору у сумі 2 422, 40 гривень;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: 03150, м. Київ, вулиця Фізкультури, будинок, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" (Код ; Адреса: 61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8-В) витрати на професійну правову допомогу у сумі 10 000, 00 гривень;

- надати Позивачу п`ять днів після ухвалення рішення суду по справі для подання до суду доказів на підтвердження суми, понесених у зв`язку із розглядом справи, витрат на професійну правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до змісту акту перевірки, уповноваженою посадовою особою встановлено порушення, що полягало у "відсутності обладнання автомобіля діючим та повіреним тахографом та відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу". Вважає за необхідне звернути увагу на те, що транспортний засіб ISUZU номерний знак: НОМЕР_1 , перевірка якого здійснювалася уповноваженою посадовою особою, технічно не обладнаний тахографом, у той же час, усі водії перевізника, які здійснюють перевезення забезпечені індивідуальними контрольними книжками водія. Таким чином, у перевізника, з огляду на те, що його транспортний засіб технічно не обладнаний тахографом, відсутній обов`язок забезпечити наявність протоколів про перевірку та адаптацію тахографа, а у водія відсутній обов`язок їх пред`явлення інспектору під час перевірки. У такому разі, об`єктом перевірки повинен виступати інший документ, а саме - індивідуальна контрольна книжка водія. Водієм під час здійснення перевірки повідомлено інспектора про те, що автомобіль тахографом не обладнаний, також повідомлено про наявність в нього індивідуальної контрольної книжками водія, але інспектор цю інформацію до уваги не взяв, зазначений документ не перевірив. З огляду на зазначене, вважає постанову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно з пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. З фактичних обставин перевірки встановлено, що маса автомобіля позивача 9,5 т та він не обладнаний тахографом, але повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографам. Крім того, відповідач просив суд відмовити у задоволенні клопотання щодо витрат на правничу допомогу.

Позивач, не погоджуючись з доводами відзиву, надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що транспортний засіб технічно не обладнаний тахографом, тому у перевізника відсутній обов`язок забезпечити наявність протоколів про перевірку та адаптацію тахографа, а у водія відсутній обов`язок їх пред`явлення інспектору під час перевірки. У такому разі, об`єктом перевірки повинен виступати інший документ, а саме - індивідуальна контрольна книжка водія. На думку позивача, дії іідповідача мають протиправний характер, оскільки фактично полягають у притягненні позивача до відповідальності за відсутність документів наявність яких, діючим законодавством не передбачена.

Відповідач надав заперечення, в яких зазначив, що Відділом правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128789 від 17.09.2024 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно, а всі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені на ухилення від встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Красняком В. І. 06.08.2024 під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення № 001059 від 02.08.2024, здійснено перевірку транспортного засобу марки ISUZU номерний знак: НОМЕР_1 , що належить ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС", за результатом якої складено акт № 052885 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажівавтомобільним транспортом від 06.08.2024.

Відповідно до змісту вищевказаного документу, під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме "відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу", відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", "перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону".

Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128789 від 17 вересня 2024 року.

Відповідно до змісту постанови, Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" 06.08.2024 о 13:40 за адресою: а/д М 30, 280 км. допущено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту проведення перевірки від 06.08.2024 № 052885 проведення перевірки), відповідальність за яке передбачено абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та постановлено стягнути з останнього 17000,00 гривень адміністративно-господарського штрафу.

Вважаючи дану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся з відповідним адміністративним позовом до суду.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Статтею 34 Закону №2344-III визначені вимоги до автомобільного перевізника, з-поміж яких автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 згаданого Закону в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктами 54, 57 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.5. Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно пункту 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його гину згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ. внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа: дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (далі - Положення №340) визначено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що маса перевіреного транспортного засобу, що належить позивачу становить більше 3,5 тонн, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення №340, саме: для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Протокол перевірки та адаптації тахографа є документом, що належить до інших документів, обов`язок наявності яких повинен забезпечити перевізник відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія - мати відповідні документи, які підтверджують його використання.

Водієм ОСОБА_1 здійснювалося перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, та встановлено що транспортний засіб не обладнано тахографом.

Підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" слугувала відсутність на час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який повинний знаходитися у водія і надаватися для перевірки особам, що проводять перевірку.

У свою чергу, позивач не заперечує що перевезення вантажу здійснювалося водієм за відсутності тахографу, протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Разом з тим, на думку позивача, оскільки транспортний засіб не обладнаний тахографом, то облік робочого часу водія можливий шляхом ведення індивідуальної книжки.

Втім, суд зауважує, що законодавством встановлений обов`язок обладнання автомобіля діючими та повіреними тахографами, якщо такий використовується для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що протокол перевірки та адаптації тахографа є документом, який відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" повинен знаходитися у водія під час здійснення перевезення.

Ці вимоги є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) на договірних умовах із замовником послуги за плату незалежно від виду перевезення: внутрішнього чи міжнародного.

Оскільки, автомобільний перевізник, водій під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів не мав при собі документів, передбачених законодавством, зокрема, Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, вважається, що перевезення здійснювалося за відсутності документів, передбачених статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке встановлена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірна постанова № 128789 від 17 вересня 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною та відповідно відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті справи не змінюють.

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Золочівська, буд. 8 В, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61177, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ), Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова