Справа № 160/24457/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 рокуСправа №160/24457/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24 щодо відсутності права на допомогу по тимчасовій непрацездатності позивача з 21.09.2022 по 24.11.2022;

- зобов`язати відповідача виплатити належні позивачеві кошти згідно з листками непрацездатності: АЛА №700922 від 04.04.2023 з 21.09.2022 по 24.10.2022, та АЛА 896055 від 06.04.2023 з 05.10.2022 по 24.22.2022.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.01.2016р. він працює на ВП Шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля», де працював до того моменту поки це було можливо і виїхав з місця проведення бойових дій. З 21.09.2022 по 24.11.2022 позивач хворів, що підтверджується відповідними листками працездатності. На звернення позивача від 27.03.2024 з питання надання допомоги по тимчасовій втраті працездатності за період з 21.09.2022 по 04.10.2022 та з 05.10.2022 по 04.11.2022 згідно з листками непрацездатності серії АЛА №700922 та №896055, листом №24616-15740/С-01/8-0400/24 від 23.04.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про те, що відповідно до п.14 Порядку №8 страхові виплати надаються на підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відповідно, оскільки право на страхові виплати виникає з настанням страхового випадку в період роботи, а згідно з відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про його трудові відносини відсутня, права на допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі Порядку №8 він не має. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки право застрахованої особи на отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності передбачено Законом №1105, а положення вказаного відповідачем Порядку №8, який є підзаконним нормативно-правовим актом обмежує можливість реалізації такого права, що суперечить принципу верховенства права (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 16.09.2024р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.33).

10.10.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити посилаючись на те, що для отримання страхових виплат по тимчасовій непрацездатності позивачем до заяви від 07.04.2023 не було надано довідку про взяття на облік з 2022 року, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, яка видана в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" (для переміщених осіб); позивач не надав довідку страхувальника про підтвердження перебування в трудових відносинах застрахованої особи з роботодавцем Відокремлений підрозділ Шахта "Гірська" Державного Підприємства "Первомайськвугілля" на момент настання страхового випадку за відсутності зв`язку з підприємством, тобто, підтвердити факт перебування застрахованої особи в трудових відносинах на момент настання страхового випадку із страхувальником, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, в районі проведення антитерористичної операції або в зоні надзвичайної ситуації згідно з даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не мав можливості; згідно з інформацією та наданими документами з квітня 2022 року у позивача відсутнє нарахування заробітної плати та єдиного соціального внеску, при цьому, роботодавцем - Відокремленим підрозділом Шахта "Гірська" Державного Підприємства "Первомайськвугілля" надано довідку про перебування підприємства в тимчасовому простої, а позивача в безоплатній відпустці; страхові виплати, передбачені цим Законом, здійснюються у разі, якщо звернення за їх призначенням надійшло не пізніше шести календарних місяців з дня відновлення працездатності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, з дня смерті застрахованої особи або члена її сім`ї, позивач хворів з 21.09.2022 по 24.11.2022, тобто день відновлення працездатності у позивача настає з 25.11.2022, разом з тим, з питанням оплати листків непрацездатності позивач звертається до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 30.08.2023, тобто з пропущенням шести місячного терміну, який передбачений пунктом п`ятим ст. 24 Закону № 1105; якщо листок непрацездатності у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, виданий застрахованій особі в період її перебування у відпустці без збереження заробітної плати та перебіг днів хвороби або травми співпадає з часом перебування працівника у зазначеній відпустці, то права на допомогу по тимчасовій непрацездатності позивач не має відповідно до Порядку № 8 та пункту 6 частини першої ст. 16 Закону України № 1105 (а.с.40-42).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 14.11.2024р. по 15.11.2024р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається 18.11.2024р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, внутрішньо переміщеною особою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.3-5,8) та не заперечується учасниками справи.

З 05.01.2016р. ОСОБА_1 працює у ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», що підтверджується копіями трудової книжки позивача, індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) та довідки ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» №62 від 21.03.2024р., наявними у справі (а.с.9-13,29-30,43-зворот).

При цьому, згідно довідок ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» №232 від 27.07.2023р., №62 від 21.03.2024р. вбачається, що ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» станом на 27.07.2023р. знаходиться на тимчасово окупованій території України (Луганська обл., Папаснянський р-н, м. Гірське), перереєстрацію в іншому регіоні України на дату видачі довідки не зроблено, у зв`язку з виведенням підприємства в тимчасовий простій на час введення в країні військового стану, ОСОБА_1 перебуває в безоплатній відпустці до його закінчення (а.с.16,43-зворот).

В періоди з 21.09.2022 по 04.10.2022 та з 05.10.2022 по 04.11.2022 позивач хворів та проходив лікування, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АЛА №700922 від 04.04.2023р. та №896055 від 06.04.2023р. (а.с.14,15).

07.04.2023р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо оплати листків непрацездатності, що підтверджується змістом копії листа відповідача від 19.12.2023р. (а.с.19).

В подальшому, у зв`язку із неотриманням виплат, позивач неодноразово звертався до відповідача із вищеозначеним питанням та отримав відповіді різного змісту (а.с.17-18, 20-21,23-25).

Так, на останнє звернення позивача від 27.03.2024 з питання надання допомоги по тимчасовій втраті працездатності за період з 21.09.2022 по 04.10.2022 та з 05.10.2022 по 04.11.2022 згідно з листками непрацездатності серії АЛА №700922 та №896055, листом №24616-15740/С-01/8-0400/24 від 23.04.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про те, що відповідно до п.14 Порядку №8 страхові виплати надаються на підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відповідно, оскільки право на страхові виплати виникає з настанням страхового випадку в період роботи, а згідно з відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про його трудові відносини відсутня, права на допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі Порядку №8 він не має, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.14).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24 щодо відсутності права на допомогу по тимчасовій непрацездатності позивача з 21.09.2022 по 24.11.2022, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право шляхом визнання такого рішення протиправним та зобов`язання відповідача виплатити належні позивачеві кошти згідно з листками непрацездатності: АЛА №700922 від 04.04.2023 з 21.09.2022 по 24.10.2022, та АЛА 896055 від 06.04.2023 з 05.10.2022 по 24.22.2022.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову позивача, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105).

Згідно ч.1 ст.4 Закону №1105 визначено, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Частиною 1 ст.12 Закону №1105 встановлено, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст.24 Закону №1105 передбачено, що документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розглядаються не пізніше десяти робочих днів з дня їх надходження, а для призначення допомоги по вагітності та пологах - не пізніше трьох робочих днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причини відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після прийняття відповідного рішення.

Страхові виплати, передбачені цим Законом, здійснюються у разі, якщо звернення за їх призначенням надійшло не пізніше шести календарних місяців з дня відновлення працездатності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, з дня смерті застрахованої особи або члена її сім`ї.

Механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб за такими видами, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності визначає Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 № 8 (далі Порядок № 8).

Матеріальне забезпечення за Порядком №8 надається, зокрема, особам, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації (п. 2.2 Порядку №8).

Пунктом 8 Порядку №8 визначено, що для отримання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах застрахована особа подає до робочого органу Фонду такі документи:

листок непрацездатності;

копію першої - четвертої, одинадцятої - шістнадцятої сторінок паспорта або іншого документа, що посвідчує особу;

копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (не надається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку у паспорті);

довідку, видану застрахованій особі банківською установою, про відкриття поточного рахунку для зарахування матеріального забезпечення (за наявності);

копію трудової книжки (за наявності);

у разі необхідності для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі сто відсотків середньої заробітної плати (доходу) застраховані особи, зазначені в абзаці п`ятому частини першої статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності" або в пункті 5 частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", додають копії відповідних посвідчень або інші документи, які підтверджують право на пільгу;

копію свідоцтва про народження дитини (для встановлення віку дитини при оплаті листка непрацездатності по догляду за хворою дитиною);

копію довідки про взяття на облік (для переміщених осіб);

копію договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) та наявну інформацію про сплачені суми єдиного внеску, зокрема копії квитанцій про сплату єдиного внеску (для добровільно застрахованих осіб);

довідку страхувальника про підтвердження перебування в трудових відносинах застрахованої особи на момент настання страхового випадку (для осіб, зазначених у пункті 2.2 цього Порядку);

довідку бюджетної установи, якій підпорядкована установа, підприємство, організація, що не проводить діяльність, щодо незабезпечення діяльності страхувальника (у випадку надання матеріального забезпечення робочим органом Фонду замість страхувальника, який перемістився та зареєструвався в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, але не забезпечив провадження своєї діяльності).

Робочий орган Фонду має право звертатися до страхувальника для отримання необхідної інформації для призначення матеріального забезпечення за цим Порядком (п.11 Порядку №8).

За приписами п.14, п.15 Порядку №8 встановлено, що у разі відсутності у застрахованої особи трудової книжки або належним чином завіреної її копії або документів, що підтверджують періоди трудової діяльності та страхового стажу, договору про добровільну участь та квитанцій про сплату єдиного внеску (для добровільно застрахованих осіб) матеріальне забезпечення зазначеним особам надається на підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування усіх необхідних відомостей для обчислення середньої заробітної плати (доходу), а також відсутності у застрахованої особи можливості підтвердити свій страховий стаж, робочий орган Фонду здійснює розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання страхового випадку, залежно від наявної інформації про страховий стаж, з наступним перерахуванням суми допомоги після надходження документів, що підтверджуються право застрахованої особи на її надання в іншому розмірі.

Згідно п.19 Порядку №8, у разі подання застрахованою особою (або одержувачем допомоги) недостовірних документів (відомостей в цих документах) для отримання матеріального забезпечення за цим Порядком робочий орган Фонду протягом десяти робочих днів після їх отримання виносить рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення та повідомляє застраховану особу (або одержувача допомоги) про відмову в призначенні матеріального забезпечення із зазначенням причин відмови не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення та одночасно надсилає відповідну інформацію до правоохоронних органів.

З аналізу наведених норм вбачається, що особи, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, або в зоні надзвичайної ситуації, мають право на матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, для отримання якої такі особи надають, зокрема, довідку страхувальника про підтвердження перебування в трудових відносинах застрахованої особи на момент настання страхового випадку.

При цьому, відмова в призначенні матеріального забезпечення приймається лише у разі подання застрахованою особою (або одержувачем допомоги) недостовірних документів (відомостей в цих документах) для отримання матеріального забезпечення за Порядком №8.

Так, як встановлено судом з наявних у справі документів, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та з 05.01.2016р. працює у ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» (а.с.8,9-13,29-30,43-зворот).

При цьому, згідно довідки ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» №232 від 27.07.2023р. вбачається, що ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» станом на 27.07.2023р. знаходиться на тимчасово окупованій території України (Луганська обл., Папаснянський р-н, м. Гірське), перереєстрацію в іншому регіоні України на дату видачі довідки не зроблено (а.с.16).

Тобто, позивач відноситься до категорії осіб, які мають право на матеріальне забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, встановлених п. 2.2 Порядку №8.

В періоди з 21.09.2022по 04.10.2022 та з 05.10.2022 по 04.11.2022 позивач хворів та проходив лікування, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АЛА №700922 від 04.04.2023р. та №896055 від 06.04.2023р. (а.с.14,15).

07.04.2023р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо оплати листків непрацездатності, що підтверджується змістом копії листа відповідача від 19.12.2023р. (а.с.19).

В подальшому, у зв`язку із неотриманням виплат, позивач неодноразово звертався до відповідача із вищеозначеним питанням (а.с.17-18, 20-21,23-25).

Так, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 27.03.2024р., в якій просив оплатити його лікарняні листи згідно заяви №1650/8 від 07.04.2023 та долучив довідку ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» №62 від 21.03.2024р., в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 працює на шахті «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» майстром гірничим на дільниці «Водовідлив» з 05.01.2016 року по теперішній час та в зв`язку з виведенням підприємства в тимчасовий простій на час введення в країні військового стану, ОСОБА_1 перебуває в безоплатній відпустці до його закінчення (а.с.43, 43-зворот).

Листом №24616-15740/С-01/8-0400/24 від 23.04.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про те, що відповідно до п.14 Порядку №8 страхові виплати надаються на підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відповідно, оскільки право на страхові виплати виникає з настанням страхового випадку в період роботи, а згідно з відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про його трудові відносини відсутня, права на допомогу по тимчасовій непрацездатності на підставі Порядку №8 він не має, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.14).

Разом з тим, за приписами п.14 Порядку №8 визначено, що матеріальне забезпечення застрахованим особам надається на підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування лише у разі відсутності у них трудової книжки або належним чином завіреної її копії або документів, що підтверджують періоди трудової діяльності та страхового стажу, договору про добровільну участь та квитанцій про сплату єдиного внеску (для добровільно застрахованих осіб).

Як встановлено судом із наявних у справі копій документів, позивачем була надана відповідачу, зокрема, копія трудової книжки (17-18,20-21).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, встановлені судом обставини справи та надані учасниками справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем уповноваженому органу копії трудової книжки та довідки ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» №62 від 21.03.2024р., в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 працює на шахті «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» майстром гірничим на дільниці «Водовідлив» з 05.01.2016 року по теперішній час, відсутність в матеріалах справи відомостей щодо того, що позивачем були надані недостовірні документи для отримання матеріального забезпечення, суд приходить до висновку, що рішення відповідача, оформлене листом від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24, щодо відсутності у позивача права на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 21.09.2022 по 24.11.2022, є протиправним.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем рішення, оформленого листом від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24, щодо відсутності у позивача права на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 21.09.2022 по 24.11.2022, враховуючи норми вищенаведеного пенсійного законодавства та обставин встановлених судом.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання відповідача у відзиві на те, що з питанням оплати листків непрацездатності позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 30.08.2023, тобто з пропущенням шести місячного терміну, який передбачений пунктом п`ятим ст. 24 Закону № 1105, оскільки наведе спростовується наявними у справі доказами, згідно яких вперше позивач звернувся до відповідача зі спірного питання 07.04.2023р. (а.с.19) після отримання листів непрацездатності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем рішення, оформленого листом від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24, щодо відсутності у позивача права на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 21.09.2022 по 24.11.2022, суд приходить до висновку, що відповідач, прийнявши оспорюване рішення, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що наведеним рішенням, оформленим листом від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24, щодо відсутності у позивача права на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 21.09.2022 по 24.11.2022, відповідач порушив право позивача на отримання матеріального забезпечення у разі втрати працездатності, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наведеного рішення відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню, виходячи з повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і слід зобов`язати відповідача виплатити позивачеві матеріальне забезпечення - допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно з листками непрацездатності серії АЛА №700922 від 04.04.2023 за період з 21.09.2022 по 24.10.2022, та серії АЛА 896055 від 06.04.2023 за період з 05.10.2022 по 24.22.2022, з урахуванням положень п.15 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 №8, враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення відповідача щодо відсутності у позивача права на таку допомогу, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі «Кечко проти України» зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також і у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача виплатити позивачеві матеріальне забезпечення - допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно з листками непрацездатності серії АЛА №700922 від 04.04.2023 за період з 21.09.2022 по 24.10.2022, та серії АЛА 896055 від 06.04.2023 за період з 05.10.2022 по 24.22.2022, з урахуванням положень п.15 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 №8, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 23.04.2024 за №24616/15740/С-01/8-0400/24, щодо відсутності у ОСОБА_1 права на допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 21.09.2022 по 24.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальне забезпечення - допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно з листками непрацездатності серії АЛА №700922 від 04.04.2023 за період з 21.09.2022 по 24.10.2022, та серії АЛА 896055 від 06.04.2023 за період з 05.10.2022 по 24.22.2022, з урахуванням положень п.15 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 №8.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва