Справа № 560/5401/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5401/24

Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

18 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ 069684 від 27.03.2024.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN, модель TGX 18.440, тип транспортного засобу спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач - Е, рік випуску - 2014, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_2 , та, напівпричіп марки SCHMITZ, модель S 01, тип загальний напівпричіп - загальний Н/ПР - бортовий - тентований, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 .

За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №052384 від 27.02.2024. У цьому акті зафіксовано, що водій ( ОСОБА_2 ) здійснює перевезення вантажу згідно видаткової накладної №538 від 27.02.2024. Т.З. обладнаний цифровим та повіреним тахографом, у слоті тахографа була відсутня картка водія режиму праці та відпочинку. Порушено статтю 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В акті також вказано, зокрема, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

На підставі вказаного акта 27.03.2024 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області прийнято постанову №ПШ 069684, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 17000,00 грн, який передбачено абзацом 3 статті 60 цього Закону.

Також між позивачем (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "БК ВТМ" (орендар) 12.03.2020 укладено договір оренди автомобіля, відповідно до умов якого:

- орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування транспортні засоби: сідловий тягач марки MAN, модель: TGX 18.440, тип ТЗ - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - E, рік випуску - 2014, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 12419, тип пального - D, колір - зелений, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрований в ТСЦ 0741 від 06.03.2020, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 , виданого 06.03.2020 ТСЦ 0741; напівпричіп марки SCHMITZ, модель S 01, тип ТЗ - загальний напівпричіп - загальний н/п-бортовий-тентований, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований в ТСЦ 0741 від 06.03.2020, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданого 06.03.2020 ТСЦ 0741 (пункт 1.1);

- вказані транспортні засоби, що орендуються, будуть використовуватися орендарем для виробничих потреб, господарської діяльності товариства (пункт 2.1);

- строк договору оренди встановлюється на строк один рік та діє з моменту підписання даного договору (пункт 3.1);

- договір вважається автоматично продовженим ще на 1 рік, якщо жодна із сторін за 30 днів до його закінчення не заявить про намір його розірвати (пункт 3.2).

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області.

Листом від 12.04.2024 №12/04, наданим на адвокатський запит, товариство з обмеженою відповідальністю "БК ВТМ" повідомило, що вказані транспортні засоби використовуються ним на підставі договору оренди. При цьому, 27.02.2024 автомобілем з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 керував водій ОСОБА_2 , який працює на підприємстві з 24.09.2019.

Відповідно до довідки від 28.02.2024 №28/02-1 ОСОБА_2 працює водієм в ТОВ "БК ВТМ" з 24.09.2019 (наказ №104-к від 23.09.2019).

Згідно з наданою видатковою накладною №538 від 27.02.2024 приватним підприємством "Буд-Проект" відпущено цемент обслуговуючому кооперативу "ЖБК 2020".

У товарно-транспортній накладній №ТТН/538 від 27.02.2024 зазначено, що автомобільним перевізником товару по накладній №538 від 27.02.2024 є товариство з обмеженою відповідальністю "БК ВТМ", замовником - обслуговуючий кооператив "ЖБК 2020", вантажовідправником - приватне підприємство "Буд-Проект", вантажоодержувачем - обслуговуючий кооператив "ЖБК 2020". Перевезення здійснюється водієм автомобіля МАН НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_4 , ОСОБА_2 .

Позивач, вважаючи постанову №ПШ 069684 від 27.03.2024 протиправною, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутня інформація щодо визнання договору оренди автомобіля недійсним, а тому, у силу вимог статей 73 - 74 Кодексу адміністративного судочинства України, він є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а посадова особа відповідача діяла без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскарженого рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Основні засади організації та діяльності автомобільного транспорту, в тому числі щодо діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів, та його відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт регулюються нормами Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон).

Частинами 14, 17, 18 ст. 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Так, п. 2 Порядку передбачено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно п. 4 Порядку рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до п. 15 Порядку, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, в тому числі, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт (п. 21 Порядку).

Згідно Акту №052384 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.02.2024, зокрема, встановлено, таке: водій здійснював вантажні перевезення згідно накладної №538 від 27.02.2024. Під час перевірки виявлено ТЗ обладнаний цифровим тахогрофом, відсутня карта водія у слоті тахогрофа (роздруківка з цифрового тахаогрофа), водія ОСОБА_2 , чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Спірне вантажне перевезення здійснювалося на транспортному засобі, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що під час здійснення рейдової перевірки водій надав посадовим особам уповноваженого органу лише видаткову накладну №538, в якій відомості щодо перевізника товару відсутні. Поряд з цим товарно-транспортна накладна інспектору надана не була.

П. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі Правила перевезення вантажів), визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Відповідно до п.п. 11.3, 11.4 Правил перевезення вантажів, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною (п. 13.1 Правил перевезення вантажів).

Отже, товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів, а перевізник повинен забезпечити зберігання такого.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем адміністративно-господарського правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження позивача, що в нього немає відповідних КВЕДІВ стосовно надання послуг з перевезення вантажів, оскільки для цілей застосування Закону України "Про автомобільний транспорт" не є визначальним такий вид економічної діяльності - здійснення вантажних перевезень, оскільки будь-яка особа, яка здійснює перевезення вантажів, є автомобільним перевізником.

Посилання позивача на те, що водій ОСОБА_2 не є його працівником, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки водій транспортного засобу, яким здійснюється перевезення, офіційно може буи і не працевлаштований у перевізника.

Стосовно долученого до позовної заяви договору оренди автомобіля, судова колегія зазначає наступне.

Так, згідно п.3.1,3.2 вказаного договору, строк Договору оренди встановлюється на строк один рік та діє з моменту підписання даного Договору до дванадцятого березня дві тисячі двадцять першого року. Договір вважається автоматично продовженим ще на 1 (один) рік, якщо жодна із сторін за 30 днів до його закінчення не заявить про намір його розірвати.

Таким чином, суд звертає увагу, що термін даного договору закінчився 12.03.2021 року. В той же час, матеріали складені 27.02.2024 року.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що ОСОБА_1 жодними доказами не підтвердив виконання договору оренди: до суду не було надано ані акту прийому-передачі транспортного засобу, ані сплати орендної плати. Також не було надано тимчасового реєстраційного талону, який мав би оформлятись як належний документ для засвідчення використання транспортного засобу на законних підставах.

Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги договір оренди транспортного засобу (строк якого закінчився) та товарно-транспортну накладну, які не були надані водієм під час перевірки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі №К/9901/22356/18 зазначив, що діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.