Справа № 420/29860/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 листопада 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул.28 Армії, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/29860/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 05.12.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо обмеження з 01 жовтня 2023 року пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (максимальним розміром). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат.

17.04.2024 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі №420/29860/ за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без змін.

29.10.2024 до суду надійшла заява (вхід.№58172/24) представника позивача ОСОБА_1 в якій просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 у справі №420/29860/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у місячний строк подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду звіт про виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі № 420/29860/23.

Подана заява обґрунтована тим, що зважаючи на правові висновки Одеського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду, зазначені у рішенні від 05.12.2023 та постанові від 17.04.2024 у справі №420/29860/23 ґрунтуються на підтвердженні права ОСОБА_1 на перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2023 без обмеження її максимальним розміром, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повинно було здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2023 без обмеження максимального розміру пенсії. Внаслідок проведеного перерахунку розмір нарахованої пенсійної виплати склав з 01.10.2023 25669,05 грн, при цьому до виплати пенсію обмежено сумою 24008,25 грн. Отже, Пенсійним фондом України в Херсонській області обмежено виплату пенсії ОСОБА_1 . Таким чином, всупереч рішенню від 17.04.2024 у справі №420/29860/23, яке набрало законної сили, щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2023, Головне управління ПФУ в Херсонській області продовжує обмежувати позивачу виплату пенсії сумою 24008,25 грн. Тобто, згідно розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ТХ 25954 для ОСОБА_1 нарахування пенсії здійснюється з урахуванням передбачених доплат, підвищень, надбавок, а також індексації пенсії, проте її виплата здійснюється з обмеженням максимальним розміром. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не врахувало висновків суду у справі №420/29860/23, оскільки починаючи з 01 жовтня 2023 року, тобто одразу після виконання судового рішення, перерахувало пенсію ОСОБА_1 , обмеживши розміром 24008,25 грн, замість 25 669,05 грн, тобто десятьма прожитковими мінімумами станом на 01 жовтня 2023 року. При цьому у мотивувальній частині рішення від 17 квітня 2024 у справі №420/29860/23 суд встановив дату початку перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимального розміру пенсії - з 01 жовтня 2023 та не встановив кінцевої дати перерахунку та виплати, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зобов`язаний в подальшому виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром.

Таким чином, на думку позивача, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 по справі №420/29860/23, відповідачем не виконується.

07.11.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідача (вхід.№ ЕС/61450/24) в яких зазначено, що зі змісту прохальної частини заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 № 420/29860/23 (набрало законної сили 17.05.2024) позивач просить встановити Головному управлінню строк для подачі звіту про виконання рішення суду, що передбачено ст.382 КАС України. При цьому, жодних аргументів для її подання, будь-яких доказів невиконання рішення суду позивач не надає. Разом з тим, до заяви про встановлення судового контролю не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що примусовий порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що Головне управління створює якісь перешкоди для виконання рішення суду. Позивачем не використані всі можливості для примусового виконання рішення суду та не доведено, що за відсутності такого заходу як встановлення судового контролю рішення суду може залишитися невиконаним. Враховуючи вищевикладені обставини справи, зважаючи на той факт, що жодних аргументів та доказів до заяви про встановлення судового контролю позивачем не надано, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006р., пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005р., та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009р.).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в такому рішенні. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

З аналізу частин першої та другої статті 382 КАС України убачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду. Втім, хоч зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, але вони застосовуються залежно від наявності об`єктивних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Більше того, встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення за наслідком звернення позивача з відповідним клопотанням направлене на усунення вже існуючого порушення прав цього позивача стосовно належного виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, зазначені процесуальні дії, як вище вже зазначалось, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд акцентує увагу на тому, що матеріали адміністративної справи № 420/29860/23 не містять відомості про існуюче виконавче провадження.

Крім цього, суд зазначає, що виконавчий лист по справі 420/29860/23 не видавався.

Крім зазначеного, по даній справі №420/29860/23 позивачем у заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №420/29860/23 зазначено, що відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/29860/23, внаслідок проведеного перерахунку розмір нарахованої пенсійної виплати склав з 01.10.2023 - 25669,05 грн, при цьому до виплати пенсію обмежено сумою 24008,25 грн. Отже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області обмежено виплату пенсії ОСОБА_1 . Таким чином, всупереч рішенню від 17.04.2024 у справі №420/29860/23, яке набрало законної сили, щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області продовжує обмежувати позивачу виплату пенсії сумою 24008,25 грн.

В свою чергу, відповідач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/29860/23 від 05.12.2023 (постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 залишено без змін), яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат, у квітні 2024 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсії після перерахунку з 01.10.2023 складає 24008,25 грн. Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01.10.2023 по 30.04.2024 становить 16187,75 грн. Зазначена сума обліковується в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1189/32641. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах повноважень.

Тобто, пенсійний орган зазначив про виконання ним рішення суду №420/29860/23 та здійснення перерахунку без обмеження максимальним розміром ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат, у квітні 2024 року.

До своїх заперечень відповідач додав копію перерахунку пенсії по пенсійній справі №ТХ25954 щодо здійсненого відповідачем перерахунку на виконання рішення суду №420/29860/23, а також копію розрахунку на доплату виплати за пенсійною справою позивача за період з 10.2023 по 04.2024 на загальну суму 16187,75 грн.

Враховуючи зазначене, рішення суду від 05.12.2023 відповідачем виконано, перерахунок пенсії на виконання рішення суду №420/29860/23 без обмеження максимальним розміром ОСОБА_1 з 01 жовтня 2023 року пенсію без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням здійснених раніше виплат, як й вчинено розрахунок сум на виплату перерахованої пенсії.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161. Scries А заява № 25). який застосовується при оцінні доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Окремо суд зазначає, що відповідно до приписів ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У даному випадку рішення суду про зобов`язання пенсійного органу, звіт про виконання якого просить позивач встановити, ухвалено Одеським окружним адміністративним судом, а не П`ятим апеляційним адміністративним судом.

Відтак, ураховуючи вказані вище обставини, суд не вбачає фактичних та правових підстав для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у зв`язку із чим у задоволенні заяви представника позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 241, 248, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача (вхід.№58172/24 від 29.10.2024) про встановлення судового контролю з виконання рішення суду по справі №420/29860/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА