Справа № 620/12227/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/12227/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 01.08.2024 №186 в частині застосування дисциплінарного стягнення щодо інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення (штурмовий полк «Сафарі») №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 14.08.2024 №1167 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення (штурмовий полк «Сафарі») №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»;

поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення (штурмовий полк «Сафарі») №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.08.2024 по день ухвалення рішення судом в даній справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач категорично заперечує той факт, що він відмовився виконувати наказ, оскільки останнім було зазначено причину неможливості виконання наказу - за станом здоров`я та надано усне пояснення (зафіксоване на відеокамеру), що під час виконання обов?язків військової служби, внаслідок гранометних пострілів (ВОГ) отримав поранення 11.06.2024, що підтверджується первинною медичною картою Форми №100 та випискою наданою медичною ротою під час евакуаці, рекомендовано лікування в умовах медичної роти 5 днів. Після призначеного лікування стан не покращився, відчувалось різке погіршення стану здоров?я, отримати направлення на лікування та на обстеження військово-лікарською комісією було неможливо.

Також зазначає, що письмові пояснення під час проведення службового розслідування не відбирались. У період часу з 03.08.2024 по 15.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою №108 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 15.08.2024.

Позивач не був ознайомлений із наказом про призначення службового розслідування, в нього не відбирались письмові пояснення під час проведення службового розслідування, його не ознайомлювали з результатами службового розслідування, дотримання порядку проведення службового розслідування відповідачем призвело до порушення права позивача знати про факт проведення службового розслідування та підстави його проведення.

Суд ухвалою від 17.09.2024 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою строк, відповідач подав відзив на позов, в якому вважає доводи позовної заяви необґрунтованими, а вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він наголошує, що на запитання командира батальйону №2 ОСОБА_2 про готовність чи не готовність виконувати наказ, позивач відповів про неготовність його виконання та повідомив причини, що заважають виконати наказ - за станом здоров`я.

Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить звернути увагу, що відповідно до пояснень позивача, виконувати вимоги наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дек ВС «Про виконання бойових розпоряджень» та бойового (спеціального) завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області він ( ОСОБА_1 ) був не готовий через пошкодження колінного суглоба, в той же час до відповіді на відзив позивач додає медичні документи із зазначенням зовсім іншого діагнозу та стану здоров`я.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №30 «Про утворення територіального органу Національної поліції», було утворено, як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (далі - Департамент, ДПОП «ОШБ «Лють»).

Відповідно до Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює участь, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України», шляхом безпосереднього ведення бойових дій за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, під час дії правового режиму воєнного стану.

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 31.05.2023 №478о/с (по особовому складу), ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0193112), призначено на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Наказом УПОП №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 01.07.2024 №317, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни за участі ОСОБА_1 - інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Відповідно до відомості ознайомлення, із зазначеним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий (власноручний) підпис (а.с.76).

Під час службового розслідування встановлено, що 29.06.2024 до відділу моніторингу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт командира батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» полковника поліції ОСОБА_2 про те, що того ж дня окремі поліцейські батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють», у кількості 13 (тринадцять) осіб, відмовились виконувати бойове завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області.

Відповідно до наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дск ВС «Про виконання бойових розпоряджень» командир батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» полковник поліції ОСОБА_2 , залучив до виконання бойового (спеціального) поліцейських, у тому числі ОСОБА_1

29.06.2024, близько 14:00, ОСОБА_2 , у присутності психолога відділу кадрового забезпечення УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» майора поліції ОСОБА_3 та керівника госпітальної групи зведеного загону Національної гвардії України капітана медичної служби ОСОБА_4 зачитав вголос поліцейським вимоги наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дек ВС «Про виконання бойових розпоряджень» та оголосив суть та зміст бойового завдання.

Після цього кожному поліцейському, залученому до виконання бойового (спеціального) завдання, ставилось запитання про готовність виконувати вимоги наказу УПОП №1 ДНОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дек ВС «Про виконання бойових розпоряджень».

При цьому, зокрема, ОСОБА_1 , відмовились виконувати вимоги зазначеного наказу та бойове (спеціальне) завдання. Відмова була мотивована поганим станом здоров?я та морально-психологічним станом.

У подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почергово підходили до поліцейських та стверджували, що у них відсутні медичні та психологічні протипоказання щодо виконання бойового (спеціального) завдання. Разом з тим, ОСОБА_3 не рекомендувала залучати до виконання бойового завдання ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 - ОСОБА_6 .

Також факти зачитування ОСОБА_2 вимог вищевказаного наказу окремим поліцейським батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють», які 29.06.2024 залучались до виконання бойового завдання, їх відмови від виконання вимог наказу зафіксовано на портативний відеореєстратор (серійний номер BDC-43-GWCP).

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 зазначив, що 29.06.2024 після доведення вимог наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» щодо виконання бойового (спеціального) завдання, повідомив, що не готовий до його виконання у зв?язку з погіршенням стану здоров?я (пошкодження колінного суглобу). Про погіршення стану здоров?я у встановленому порядку керівництво не інформував. 29.06.2024 на лікарняному він не перебував (а.с.90-93).

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_2 пояснив, що 29.06.2024 він зачитував вимоги наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дск ВС «Про виконання бойових розпоряджень» окремим поліцейським батальйону №2 полку, які в той день залучались до виконання бойового завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області.

Зазначений наказ він зачитав чітко і таким чином, щоб наказ не допускав подвійного тлумачення.

У подальшому, він підходив до кожного поліцейського, які того дня залучались до виконання бойового завдання, запитував їх посаду, звання, прізвище, ім?я та по батькові, а також про готовність чи неготовність виконувати вимоги вищевказаного наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» та бойове (спеціальне) завдання. При цьому, ОСОБА_1 , відмовився виконувати вимоги наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» та бойове завдання (а.с.103-106).

Опитана у ході проведення службового розслідування ОСОБА_3 пояснила, що з травня поточного року її відряджено на територію Донецької області. 29.06.2024 окремим поліцейським батальйону №2 полку УПОП №1 було доведено наказ «Про виконання бойового розпорядження», відповідно до якого вони залучались до виконання бойового завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області. Однак, ОСОБА_1 , відмовився від виконання бойового (спеціального) завдання зокрема і у зв?язку із незадовільним морально-психологічним станом. На момент доведення наказу, за результатами спостереження, ознак гострих стресових реакцій, які б завадили виконанню бойового завдання у вищеперерахованих поліцейських батальйону №2 полку не виявлено. Вказані поліцейські особисто до неї за психологічною допомогою не звертались, протипоказань щодо виконання бойових завдань за результатом їх психологічних вивчень не виявлено.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_7 пояснив, що на даний час він виконує службові обов?язки на території Донецької області, спільно з іншими працівниками підрозділу, в якому проходить службу. Він володіє навичками надання медичної допомоги та має вищу медичну освіту. У 1996 році закінчив Тернопільський державний медичний інститут імені академіка І. Я. Горбачевського, за спеціальністю «Лікувальна справа» 29.06.2024 він знаходився у м. Краматорськ, Донецької області, де ОСОБА_2 , у його присутності доводив окремим поліцейським батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» вимоги наказу. Після доведення змісту наказу ОСОБА_1 , відмовився від виконання бойового (спеціального) завдання у зв?язку з незадовільним станом здоров?я. За результатом проведеного візуального огляду та вивчення медичної документації ним з?ясовано, що вищеперераховані поліцейські будь-яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань за станом здоров?я не мали.

Враховуючи наведені обставини, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини четвертої статті 24 Закону України від 02.07.2015 №580-VII «Про Національну поліцію», пункту 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Закону України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а також підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ посадових інструкцій інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють», затверджених 20.11.2023, що виразилось у відмові виконувати вимоги наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дек ВС «Про виконання бойових розпоряджень» та бойового (спеціального) завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області.

На підставі висновку службового розслідування, наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 01.08.2024 №186 застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Листом УПОП №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 06.08.2024 №5518/01/59/16-2024 ОСОБА_1 було повідомлено про дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Відповідно до інформації з офіційного веб-порталу АТ «Укрпошта», вказаний лист було особисто вручено 16.08.2024.

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 14.08.2024 №1167о/с (по особовому складу), ОСОБА_1 , відповідно до пункту 6 (у зв?язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції звільнено зі служби в поліції. Встановлено виплату грошової компенсації за відпустки та оголошено суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Листом УПОП №1 Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 15.08.2024 №5773/01/59/16-2024 ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення зі служби в поліції.

У період часу з 03.08.2024 по 15.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою №108 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 15.08.2024.

Керівництвом ДПОП «ОШБ «Лють» надано доручення управлінню кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» забезпечити внесення змін до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 14.08.2024 №1167о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1

02.10.2024 Наказом №1389о/с внесені відповідні зміни до наказу 14.08.2024 №1167о/с (а.с.142).

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон України «Про Національну поліцію», Закон №580).

За визначенням частини 1 статті 1 вказаного Закону Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами у країни, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч.1 ст.17 Закон України «Про Національну поліцію»).

Частиною 1 статті 18 Закону №580 передбачено, що поліцейський зобов?язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов?язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов?язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров??я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв?язку з виконанням службових обов?язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною першою статті 64 Закону №580 визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов?язки.

3 тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено Законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов?язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

При цьому, порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов?язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводи до приниження авторитету органів поліції та унеможливлюе подальше виконання ним своїх обов?язків. Присяга поліцейського передбача зобов?язання виконувати обов?язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов?язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов?язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Між тим інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським Закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, у кореспонденції зі статтею 18 Закону №580 інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

У частині 1 статті 19 Закону №580 зазначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону №580 підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

15.03.2018 Законом України №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), в ч.1, ч.3 ст.1 якого визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових; актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Приписами частин 1 та 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частин 1 4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (п.10 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Згідно з частинами 1-8 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування, зокрема, зазначаються: підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Так, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналіз положень Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, ступеня вини особи.

Питання про наявність підстав для накладення на особу рядового і начальницького складу дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Так, принцип обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінлянді» (Suominen v. Finland), №37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. В зв`язку з цим орган владних повноважень мав належним чином мотивувати, чому прийняв саме таке рішення, і ні як не інше.

У пункті 52 Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 2526.03.2011) вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необгрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Вказане твердження знайшло своє відображення також у рішенні Конституційного суду України від 11.10.2018 №7-р/2018.

Перевіряючи рішення відповідача на відповідність зазначеному принципу, з огляду на встановлені обставини, суд констатує, що ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом про призначення службового розслідування та в подальшому надано можливість скористатися правом на належний захист, ознайомитися з матеріалами службового розслідування та надати письмові пояснення.

З наведеного слідує, що твердження позивача про те, що його не було ознайомленено із наказом про призначення службового розслідування та в нього не відбирались письмові пояснення під час проведення службового розслідування не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відомостю ознайомлення із наказом (а.с.76) та наданими позивачем, в ході розслідування поясненнями (а.с.89-93).

При цьому, дисциплінарною комісією було проведено збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок ОСОБА_1 , ретельно проаналізовано пояснення усіх причетних осіб в даному службовому розслідуванні, а тому, суд приходить до висновку, що відповідачем було проведено повне та неупереджене службове розслідування, з врахуванням засад Дисциплінарного статуту, щодо рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Суд також зазначає, що висновок за результатами службового розслідування містить повне та об?єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника, а також доводи на спростування позиції позивача.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 до оголошення вимог наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 № 194 дск ВС «Про виконання бойових розпоряджень» про погіршення стану здоров?я не заявляв. Раніше у встановленому порядку керівництво не інформував. 29.06.2024 на лікарняному він не перебував. Разом з тим, з ОСОБА_1 була проведена бесіда ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та досліджена медична документація. Жодних документів, що підтверджували можливість звільнення від виконання службово-бойових завдань та обов?язків поліцейського позивачем надано не було.

Також не встановлено обставин, що ОСОБА_1 заперечував факт ознайомлення із змістом наказу та розумінням обов?язку належного його виконання. Отриманий наказ ОСОБА_1 незаконним не вважав та чітко усвідомлював необхідність його виконання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування.

Щодо довідов позивача про те, що поняття «не готовий до виконання наказу» та «відмовився від виконання наказу» мають різне значення та не є тотожними, суд вважає таким, що на увагу не заслуговують, оскільки позивач, усвідомлюючи свою високу відповідальність, може посилатися на неготовність до виконання наказу виключно за наявності обґрунтуваних причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу, як передбачено частиною 2 статті 5 Дисциплінарного статуту.

Проте, як зазначено вище, про погіршення стану здоров?я позивач не повідомляв та у встановленому порядку керівництво не інформував.

Щодо наданих ОСОБА_1 додатків до відповіді на відзив, а саме виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого від 29.06.2023 (а.с.163) та консультативний висновок лікаря травматолога-ортопеда від 17.08.2023 (а.с.164), які на його думку, вказують на стан здоров?я позивача, суд їх до уваги не приймає, оскільки останні жодним чином не підтверджують неможливість виконання вимог наказу УПОП №1 ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.06.2024 №194 дек ВС «Про виконання бойових розпоряджень» та бойового (спеціального) завдання на території населеного пункту Торецьк, Бахмутського району Донецької області.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія не врахувала характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, ступінь вини, ставлення до служби, що на погляд суду є хибним твердженням, оскільки, дисциплінарний проступок вчинено в умовах воєнного стану.

Крім того застосування дисциплінарного стягнення, є дискреційними повноваженнями керівника.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 зробив висновок, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання, тобто за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.

Варто звернути увагу, що окремо у разі вчинення військових адміністративних правопорушень поліцейські поліції особливого призначення Національної поліції України, які під час дії воєнного стану залучені до безпосередньої участі в бойових діях, несуть відповідальність, передбачену статтею 1721 (відмова від виконання законних вимог командира (начальника)) Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідальність, передбачену статтею 402 (непокори статтею 403 (невиконання наказу), Кримінального кодекс» країни.

Щодо посилань позивача на характеристику надану йому відповідачем та враховану в ході службового розслідування, а також надану ним (а.с.165), суд звертає увагу на те, що ні Міністерством внутрішніх справ, ні Національною поліцією України розпорядчі документи, які регламентують підготовку, вимоги до порядку надання службової характеристики поліцейського, як самостійного документа, її узгодження та підписання, не видавалися.

Відповідно до тлумачення із «Словника української мови», характеристика - це письмовий документ, який містить оцінку та опис професійних навичок, компетенцій, досягнень та поведінки працівника на робочому місці. Треба відзначити той факт, що українське законодавство чітко не регламентує правил написання характеристики. Згідно з іншими відкритими Джерелами характеристику видає адміністрація підприємства (організації, установи, закладу освіти) своєму працівникові (учневі, студентові, співробітнику):

Тобто, характеристика на поліцейського складається у момент її оформлення, за необхідності та виходячи з останнього періоду служби. Під час проходження служби в поліції поведінка поліцейського може змінюватися у негативному напрямку, а тому посилання позивача на характеристику від 22.09.2023 не є об?єктивним та належним доказом у контексті спірних правовідносин.

В той же час, характеристика складена відносно ОСОБА_1 (а.с.87) характеризує особу протягом останнього періоду служби на відповідній посаді та не охоплює весь період служби в поліції.

Щодо відсутності на думку позивача дати складання характеристики, останнє на думку суду, не спростовує її змісту та не свідчить про її невідповідність.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які спростовують висновки дисциплінарного провадження та можуть свідчити про невчинення ним дисциплінарного проступку.

Щодо перебування позивача у період часу з 03.08.2024 по 15.08.2024 на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою №108 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 15.08.2024, суд звертає увагу, що частинами першою та другою статті 21 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до положень частини 1, 3 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Абзацом другим частини третьої статті 30 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.

В контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №823/1455/17, від 12.01.2023 у справі №520/10657/19 викладено висновок щодо застосування положень Дисциплінарного статуту у тотожних правовідносинах, відповідно до якого наявність самого лише факту винесення відповідачем оскаржуваного наказу (про реалізацію дисциплінарного стягнення вигляді звільнення зі служби) у період тимчасової непрацездатності позивача не є достатньою підставою для поновлення його на роботі.

В свою чергу керівництвом ДПОП «ОШБ «Лють» надано доручення управлінню кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» забезпечити внесення змін до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від від 14.08.2024 №1167о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1

02.10.2024 Наказом №1389о/с внесені відповідні зміни до наказу від 14.08.2024 №1167о/с (а.с.142).

Враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини четвертої статті 24 Закону України від 02.07.2015 №580-VII «Про Національну поліцію», пункту 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Закону України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а також підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ посадових інструкцій, що є безумовною підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а сам оскаржуваний наказ видано у відповідності до законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений законом.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" (вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,01024, ).

Повне рішення суду складено 15.11.2024.

Суддя Л.О. Житняк