Справа № 520/24824/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 р. № 520/24824/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість з виплати пенсії за період з 31.12.2020 по 31.12.2021 у розмірі 575 485,56 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 (справа № 520/1068/21) з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/1068/21, відділом перерахунків пенсій № 1 Головного управління ПФУ в Харківській області йому призначено пенсію за вислугу років без обмежень граничного розміру виплати з 31.12.2020 з розрахунку 90 % від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Офісом Генерального прокурора від 31.12.2020 № 21-1906 зп, в яких зазначено складові заробітної плати, а саме: розмір заробітної плати - 53285,70 грн., посадовий оклад - 40989,00 грн, надбавка за вислугу років - 12 296,70 грн, без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії. Позивач зазначає, що оскільки розмір місячної пенсії відповідно до рішення суду становить 47 957,13 грн (90 % від 53 285,70 грн), то, відповідно, заборгованість із виплати позивачу пенсії за 12 місяців складає 575 485,56 грн. Також, позивач зазначив, що, враховуючи, що з 01.01.2022 пенсія виплачується в розмірі 6 542,03 грн, він недоотримує щомісяця 41 415,1 грн. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 16.09.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №520/1068/21 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України Про прокуратуру з 31.12.2020. Відповідно до пункту 13-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначена на умовах Закону України «Про прокуратуру», у період роботи на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», поновлюється. Станом на 31.12.2020 ОСОБА_1 працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», тому виплата пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплату пенсії розпочато з січня 2022 року. Доплата за рішенням суду від 15.03.2021 по справі № 520/1068/21 за період з 31.12.2020 по 31.12.2021 в розмірі 76 437,93 грн буде здійснена при надходженні відповідного фінансування. Також, відповідач повідомив, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість у розмірі 575 485,56 грн. Заборгованість згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/1068/21 буде виплачена при надходженні бюджетного фінансування. Відповідач зазначив, що ГУ ПФУ в Харківській області в спірних правовідносинах діяло згідно вимог чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату. Позивач підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві, та просив задовольнити позов.

Відповідач подав до суду додаткові пояснення щодо позовної заяви, в яких підтримав свої доводи, викладені в раніше поданому до суду відзиві на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. Також, відповідач подав до суду протоколи перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №520/1068/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення № 62-1 від 06.01.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати в повному обсязі, без обмежень граничного розміру виплати та перераховувати пенсію за вислугою років ОСОБА_1 з 31.12.2020 з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Офісом Генерального прокурора від 31.12.2020 року №21-1906 зп, в яких зазначено складові заробітної плати на 31.12.2020 року, а саме: розмір заробітної плати - 53 285,70 грн., посадовий оклад - 40 989,0 грн., надбавка за вислугу років - 12 296,70 грн., без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-111.

Рішення набрало законної сили 26.05.2021.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/1068/21 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 31.12.2020. Виплату пенсії розпочато з січня 2022 року, про що ГУ ПФУ в Харківській області повідомив позивача листом від 04.07.2024 № 19892-19926/Г-04/8-2000/24. (а.с. 8-9)

Також, зазначеним листом ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача про те, що доплата за рішенням суду за період з 31.12.2020 по 21.12.2021 в розмірі 76 437,93 грн буде здійснена при надходженні відповідного фінансування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з розміром пенсії, який щомісячно нараховується та виплачується позивачу, зазначаючи, що відповідно до рішення суду розмір його пенсії має становити 47 957,13 грн (90 % від 53 285,70 грн), однак за доводами позивача, пенсія йому виплачується в розмірі 6 542,03 грн.

Також, позивач зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості, визначеним відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/1068/21, оскільки відповідачем визначено заборгованість із виплати позивачу пенсії за 12 місяців у розмірі 76 437,93 грн, а за підрахунками позивача заборгованість за 12 місяців становить - 575 485,56 грн.

За викладених обставин позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з адміністративним позовом, заявивши позовні вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості з виплати пенсії за період з 31.12.2020 по 31.12.2021 у розмірі 575 485,56 грн та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 (справа № 520/1068/21) з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, спірним у даній справі є питання щодо необхідності стягнення на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості з виплати пенсії за період з 31.12.2020 по 31.12.2021 у розмірі 575 485,56 грн та щодо наявності чи відсутності права в позивача на здійснення йому перерахунку пенсії з 31.12.2020 відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №520/1068/21, а саме без обмежень граничного розміру виплати та з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Офісом Генерального прокурора від 31.12.2020 року №21-1906 зп, в яких зазначено складові заробітної плати на 31.12.2020.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України)

Статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі за текстом - Закон №1789-ХІІ) було установлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі за текстом - Закон №1697-VII), відповідно до якого втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Частина дванадцята статті 86 Закону №1697-VII (в первинній редакції) мала такий зміст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція частини дванадцятої статті 86 Закону №1697-VII та частина сімнадцята (з 01.10.2011 частина вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Статтею 86 Закону №1697-VII, якою починаючи з 15.07.2015 врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, визначалось, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

При цьому, відповідно до абзацу 4 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З урахуванням змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі за текстом - Закон №2148), пункт 13-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Положення наведених норм є чинними, як на дату звернення позивача з заявою про перерахунок та виплату пенсії за нормами Закону №1697-VII, так і на час розгляду справи по суті.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/1068/21 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру з 31.12.2020. Виплату пенсії розпочато з січня 2022 року, про що ГУ ПФУ в Харківській області повідомив позивача листом від 04.07.2024 № 19892-19926/Г-04/8-2000/24. (а.с. 8-9)

Разом з тим, у поданих до суду відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях ГУ ПФУ в Харківській області зазначило, що станом на 31.12.2020 ОСОБА_1 працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», тому виплата пенсії проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, матеріали справи містять протоколи перерахунку пенсії позивача від 14.12.2021 та від 31.05.2024, з яких вбачається, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (графа "Умови призначення"). Разом з тим, у графі "Дата перерахунку, вік, ознака роботи" зазначених перерахунків вказано, що позивач працює.

Також, матеріали справи містять заяву позивача до ГУ ПФУ в Харківській області про перерахунок пенсії від 13.06.2024, в якій позивач самостійно зазначив, що він працює на момент подання зазначеної заяви. (а.с. 13)

Тобто, станом на час перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/1068/21, а також на момент звернення до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії (13.06.2024), позивач працював посаді, що дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

При цьому, позивач не відноситься до осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку на позивача поширюються дія пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону №1058 та абзацу четвертого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, відповідно до яких пенсія у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2022 у справі №380/4215/20 та від 09.11.2022 у справі № 340/1307/20.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачу на виконання рішення суду у справі № 520/1068/21 призначена пенсія відповідно до Закону України «Про прокуратуру», однак пенсія позивачу обчислюється та виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи положення пункту 13-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з наявністю в ГУ ПФУ в Харківській області інформації щодо того, що позивач продовжує працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Позивачем зазначених обставин не спростовано. Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач на даний час не продовжує працювати на посаді, що дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Отже, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що пенсія позивачу на даний час має розраховуватися саме на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не на підставі Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач продовжує працювати на посаді, що дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Так, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, викладені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу нараховується та виплачується з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві фактично наведені обставини щодо незгоди з розміром його щомісячної пенсії та розрахованої відповідачем заборгованості, що підлягає виплаті позивачу. Разом з тим, позивачем не наведено обґрунтованих підстав та не надано відповідних доказів, з яких би суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу при розрахунку його пенсії та наявної заборгованості.

Судом під час розгляду справи не встановлено обставин щодо неправомірності дій відповідача при розрахунку пенсії позивача або невірності такого розрахунку.

Отже, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо протиправності дій ГУ ПФУ в Харківській області при розрахунку розміру пенсії позивача.

На підставі викладеного, судом під час розгляду не встановлено підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2022 перерахунок та виплату позивачу пенсії.

Також, щодо доводів позивача про те, що йому має бути нарахована та виплачена пенсія на підставі Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати працівників прокуратури та без обмеження її максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 сформував наступні правові висновки:

«…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.»

«… внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.»

Враховуючи викладене, на позивача поширюються положення законодавства щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Крім того, у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 Верховний Суд сформував наступний висновок:

«….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії».

З огляду на наведене, суд зазначає, що на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, в силу вимог якої пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.05.2021 у справі №140/3802/21, від 12.01.2022 у справі №140/24264/21, від 17.11.2022 у справі №140/1022/21, від 29.06.2022 у справі №500/5077/21, від 22.08.2023 у справі №140/7066/21, від 28.02.2024 у справі № 240/20830/21, від 14.05.2024 у справі № 460/144/21, від 14.05.2024 у справі № 440/5835/21.

За таких обставин, зважаючи на викладені вище висновки Верховного Суду, суд зазначає про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати та без обмеженням її максимальним розміром.

Також, суд зазначає що в межах спірних правовідносин позивач, у тому числі, фактично не погоджується з невиконанням ГУ ПФУ в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/1068/21, яке набрало законної сили, щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати позивачу пенсію без обмежень граничного розміру виплати та перераховувати пенсію за вислугою років з 31.12.2020 року з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Офісом Генерального прокурора від 31.12.2020 року №21-1906 зп, в яких зазначено складові заробітної плати на 31.12.2020 року, а саме: розмір заробітної плати - 53 285,70 грн., посадовий оклад - 40 989,0 грн., надбавка за вислугу років - 12 296,70 грн., без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-111.

Суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовано в статті 370-383 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зазначає, що вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст.382, ст.383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

На підставі вищевикладеного, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 (справа №806/2143/15), від 03 квітня 2019 року (справа №820/4261/18), від 09 липня 2019 року (справа №826/17587/18), від 31 липня 2019 року (справа №803/688/18), від 23 липня 2020 року (справа №661/89/17), від 24 липня 2020 року (справа №501/2172/15-а), Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд зазначає, що відповідні заяви повинні бути подані в рамках справи № 520/1068/21.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, м. Харків, 61022, ) про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН