Справа № 400/7875/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 р. № 400/7875/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України з вимогами: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 гривень, встановленого на 01.01.2021 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»; з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01.01.2022 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»; з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік»; з 01.01.2024 по 31.12.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 гривень, встановленого на 01.01.2021 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», з застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2; з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481, встановленого на 01.01.2022 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», з застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2; з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2; з 01.01.2024 по 31.12.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», з застосуванням регіонального коефіцієнту 1,2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що працював на посаді судді Березанського районного суду Миколаївській області та з 2010 року є суддею у відставці. В період 2020-2023 позивач судився з відповідачем з приводу різних складових, які впливають на визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, позивач зазначив, що право судді у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, визначеного ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Умовою перерахунку є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, а саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці умови настали, проте відповідач не здійснював перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням змін прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 19.07.2024 позивач звернувся з відповідним листом до відповідача з вимогою здійснити перерахунок, але відповідач листом від 06.08.2024 відмовив йому у здійсненні перерахунку. Позивач цю відмову вважає протиправною, оскільки розмір посадового окладу судді, який є базовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якій встановлюється та затверджується відповідно до ст.46 Конституції України та Закону України «Про прожитковий мінімум». Разом з тим, ст.7 Законів України «Про Державний бюджету на 2021», «Про Державний бюджету на 2022», «Про Державний бюджету на 2023» та «Про Державний бюджету на 2024» був введений вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 гривень. Але, на думку позивача, суддів не віднесено до соціально-демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо і не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Передбачені ст.ст.46 та 130 Конституції України зміни до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди на момент виникнення спору щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено на 1 січня календарного року для визначення суддівської винагороди. Таким чином, Закон України про державний бюджет на відповідний рік фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна із яких передбачена ч.2 ст.130 Конституції України та ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Конституція України не надає Закону України про Державний бюджету вищої юридичної сили.

Щодо довідки, то позивач вважає, що в її наданні відповідачу немає необхідності, оскільки правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факти зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом. Рада суддів України неодноразову звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження автоматичного перерахунку та внесення змін до Порядку №3-1.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що пунктами 6, 7, 8 розділу IV Порядку № 3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України. Позивачем до Головного управління заяви про перерахунок довічного утримання судді та відповідних документів для проведення відповідного перерахунку, зокрема, довідок, виданих станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024, не було надано. Таким чином, позивачем не дотримано порядку звернення про перерахунок довічного утримання судді на підставі Порядку № 3-1. Отже, вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Суд розглянув справу 14.11.2024 в порядку, передбаченому ст.263 КАС України, в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював на посаді судді Березанського районного суду Миколаївської області, а з грудня 2010 року - у відставці та перебуває на обліку у Головному управління ПФУ у Миколаївській області, який йому нараховує та виплачує довічне грошове утримання судді у відставці.

19.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ у Миколаївській області з заявою про проведення перерахунку та виплату йому щомісячного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 гривень, встановленого на 01.01.2021 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»; з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 гривень, встановленого на 01.01.2022 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»; з 01.01.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 гривень, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік»; з 01.01.2024 по 31.12.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 гривень, встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

06.08.2024 Головне управління ПФУ у Миколаївській області листом за №11892-10811/М-02/8-1400/24 відмовило в здійсненні перерахунку, пославшись на те, що Законами про державний бюджет розмір посадового окладу судді з 2021 року не змінювався, та обраховується з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 гривень. Оскільки не відбулося підвищення окладу діючого судді на відповідній посаді, у позивача також відсутнє право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставою для перерахування щомісячного грошового утримання судді у відставки є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст.130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтями 7 Законів України «Про Державний бюджет на 2020 рік» «Про Державний бюджет на 2021 рік», «Про Державний бюджет на 2022 рік», «Про Державний бюджет на 2023 рік», «Про Державний бюджет на 2024 рік» для обрахунку посадового окладу судді передбачений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривень.

Тобто, з 2020 року розмір посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, а за таких обставин, відсутні підстави передбачені ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначене також підтверджується і наданої на запит суду інформацією від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, яке повідомило, що протягом 2021-2024 років нараховувало суддівську винагороду суддям місцевих судів виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 гривень, як це було передбачено відповідними с.7 Законів України про державний бюджет на відповідні роки.

Крім того, відповідно до п.1 розділу IV. Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1, про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.

У цьому випадку, Територіальна управління ДСА України в Миколаївській області про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди працюючого судді Головне управління ПФУ у Миколаївській області не повідомляло.

Також, позивач сам не звертався до ТУ ДСА в Миколаївській області за отримання довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2021, 2022, 2023 та 2024 рік, в тому розмірі, який він вважає правильним.

За таких обставин, оскільки до Головного управління ПФУ в Миколаївській області не надходили довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2021, 2022, 2023 та 2024 рік, обраховані відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних у розмірі 2021 гривень, 2481 гривень, 2648 гривень та 3028 гривень відповідно, ані від самого позивача, ані від ТУ ДСА України в Миколаївській області, у нього не було підстав для здійснення перерахунку.

Щодо вимоги про нарахування довічного грошового утримання з урахування регіонального коефіцієнту 1,2, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб.

Позивач здійснював правосуддя в Березанському районному суді Миколаївській області, який розташований у населеному пункті селище Березанка з кількістю населення близько 4000 осіб. За таких обставин, жодних підстав для врахування регіональних коефіцієнтів до посадового окладу судді у цьому випадку немає.

Зазначена позовна вимоги також безпідставна та не підлягає задоволенню.

Звернення позивача відповідач розглянув відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», відповідь надана у передбачений законом строк, підписана компетентною службової особою та по суті звернення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 14.11.2024