Справа № 420/30677/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по не зарахуванню в мій страховий стаж певного періоду моєї роботи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до мого страхового стажу період роботи в колгоспі «Победа» (КСГП,СК,ТОВ «Победа») Білгород-Дністровського району Одеській області з 08.09.1990 по 26.06.1994 та з 15.04.1998 по 16.01.1999 року згідно із записами у моїх трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року і серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року та перерахувати розмір моєї пенсії з часу призначення пенсії за віком з урахуванням вказаних періодів роботи.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу призначена пенсія за віком, яка обчислена як працюючій особі, при страховому стажі 34 роки 1 місяць, стаж обчислений станом на 30 червня 2023 року. У січні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про зарахування періодів роботи в страховий стаж та перерахунок пенсії, при цьому додав відповідні документі про роботу в колгоспі «Правда» Чадир -Лунгского району МРСР. Однак, до стажу роботи не зараховані періоди роботи в колгоспі «Победа», так як відповідно до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Победа 1» знаходиться в стані припинення з 02.08.2023 року, у зв`язку з визнанням підприємства банкрутом. Згідно акту розшуку від 13.12.2023 №12 зазначене підприємство за адресою вказаною в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не знаходиться, тому не має можливості здійснити перевірку первинних документів. Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу роботи позивача періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 та з 15.04.1998 по 16.01.1999 в колгоспі «Победа», позивач звернувся до суду з цим позовом.

21.10.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що підставою для відмови в перерахунку пенсії стало відсутність підстав зарахування по виписці з трудової книжки до страхового стажу період роботи в колгоспі Молдови. Зарахування періоду роботи до стажу можливе лише після здійснення перевірки періоду роботи позивача. Позивач отримує пенсію за віком обчислену як працюючій особі, при страховому стажі 34 роки 1 місяць (враховано по 30.06.2023), середньомісячній заробітній платі 12839,37 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 30.03.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2024 становив 4476,04 грн, де: основний розмір пенсії 4376,04 грн; надбавка на індексації з 01.03.2023 100,00 грн. На підставі заяви позивача від 23.04.2024 та долучених документів, пенсію було перераховано при страховому стажі 35 років (враховано по 30.06.2023), середньомісячній заробітній платі 12839,37 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 30.03.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.05.2024 становить 4593,78 грн, де: основний розмір пенсії 4493,78 грн; надбавка на індексації з 01.03.2023 100,00 грн. До страхового стажу зараховані періоди роботи в колгоспі «Правда» Республіки Молдова з 23.12.1981 по 05.04.1982 та з 07.07.1984 по 31.12.1984 згідно виписки з трудової книжки колгоспника, архівних довідок від 25.07.2023 № 1027, які переведені на українську мову та завірені нотаріально, а також на підставі акту зустрічної перевірки від 02.04.2024. Тобто, перерахунок пенсії обчислено відповідно до норм чинного законодавства. Що стосується зарахування періоду роботи в колгоспі Правда Білгород-Дністровського району Одеської області, то 24.05.2024 на електронну пошту Головного управління надійшла заява довільної форми позивача від 17.05.2024 щодо надання інформації про зарахування стажу роботи на вказаному колгоспі, зарахувати стаж роботи з 08.09.1990 по 26.04.1994, з 15.04.1998 по 04.02.1999 та провести перерахунок. Оскільки заяву подано без дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 (далі по тексту Порядок № 22-1), її розгляд здійснено відповідно до Закону України Про звернення громадян та листом від 07.06.2024 № 17408-15893/Т-02/8-1500/24 надано відповідь, яка мала інформаційно - роз`яснювальний характер. Рішення про відмову в перерахунку пенсії на підставі заяви не виносилось.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 з 03.08.2023 року отримує пенсію за віком обчислену як працюючій особі, при страховому стажі 34 роки 1 місяць (враховано по 30.06.2023), середньомісячній заробітній платі 12839,37 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 30.03.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2024 становив 4476,04 грн, де: основний розмір пенсії 4376,04 грн; надбавка на індексації з 01.03.2023 100,00 грн.

У травні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 в колгоспі «Победа».

До заяви надав копії довідок та трудових книжок.

Листом від 07.06.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що до страхового стажу зараховані періоди роботи в колгоспі «Правда» Республіки Молдова з 23.12.1981 по 05.04.1982 та з 07.07.1984 по 31.12.1984 згідно виписки з трудової книжки колгоспника, архівних довідок від 25.07.2023 № 1027, які переведені на українську мову та завірені нотаріально, а також на підставі акту зустрічної перевірки від 02.04.2024. Одночасно повідомлено, що відповідно до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Победа 1» знаходиться в стані припинення з 02.08.2023, у зв`язку з визнанням підприємства банкрутом. Згідно акту розшуку від 13.12.2023 № 12 зазначене підприємство за адресою, вказаною в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не знаходиться, тому не має можливості здійснити перевірку первинних документів. На зазначених підставах, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 та з 15.04.1998 по 06.01.1999 в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»).

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу роботи позивача періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 та з 15.04.1998 по 16.01.1999 в колгоспі «Победа», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Згідно статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Висновки суду.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стажвстановлюєтьсяна підставіінших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Одеській області при обрахунку страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), оскільки відповідно до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Победа 1» знаходиться в стані припинення з 02.08.2023 року, у зв`язку з визнанням підприємства банкрутом. Згідно акту розшуку від 13.12.2023 року № 12 зазначене підприємство за адресою, вказаною в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не знаходиться, тому не має можливості здійснити перевірку первинних документів.

Як встановлено судом, відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення: 28.07.1990 року, наявні наступні записи щодо роботи у спірних періодах:

- 07.08.1990 року прийнятий в члени колгоспу «Победа» Білгород-Дністровського району Одеської області на посаду головного ветлікаря колгоспу;

- 26.06.1994 року переведений у зв`язку із обранням на посаду голови Підгірненської сільської ради;

- 15.04.1998 року звільнений у зв`язку із закінченням повноважень.

Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 10.01.1992 року, наявні наступні записи щодо роботи у спірних періодах:

- 15.04.1998 року прийнятий на посаду бухгалтера.

Записи про прийняття на роботу в спірні періоди вчинені відповідно до вимог Інструкції № 162, № 58.

У вказаній трудовій книжці колгоспника містяться записи про суми нарахованих грошових коштів, наявне посилання на підставу для внесення відповідних записів, записи завірені печатками підприємства.

Суд звертає увагу на те, що вказані записи в трудових книжках зроблено чітко та зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, на записах проставлені відповідні печатки підприємств та організацій, де працював позивач.

Вказані обставини підтверджуються довідкою № 12 від 26.08.2019 року, виданої директором ТОВ «Победа 1» про те, що позивач працював з 08 вересня 1990 року по 26 червня 1994 року головним ветлікарем колгоспу «Победа», з 15 квітня 1998 року по 2000 рік бухгалтером твариництва, з 07 липня 2004 року по 08 серпня 2011 року ветлікарем, з 30 серпня 2017 року по 07 листопада 2019 року головним бухгалтером ТОВ «Победа 1» і був безпосередньо зайнят у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного періоду на протязі календарного року.

Згідно з довідкою №11 від 06.08.2019 року виданої директором ТОВ «Победа 1», колгосп «Победа» реорганізований в КСГП «Победа» від 16.06.1992 року, а КСГП «Победа» реорганізований в СК «Победа» від 24.04.2000року, СК «Победа» реорганізований в ТОВ «Победа 1» від 07.04.2016 року.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи наведене вище, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Наявність у відповідача сумнівів відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та інших документів про стаж та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Дослідивши трудові книжки колгоспника НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також довідки надані директором ТОВ «Победа 1», суд дійшов висновку, що вказані документи є належним доказом підтвердження трудового стажу позивача та періодів роботи в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»).

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не зарахувало до страхового стажу періоди роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), згідно із записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), згідно із записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року, є протиправними.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, з метою належного захисту права позивача на соціальний захист суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), згідно із записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Щодо доводів відповідача про те, шо заяву подано без дотримання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846, суд зазначає наступне.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.

На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20, від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020 та від 23.09.2024 року у справі № 620/2027/23.

Таким чином, враховуючи зміст поданої позивачем заяви, суд зазначає що остання є заявою про призначення пенсії, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника.

Суд вказує, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

Суд також зауважує, що Конституція України містить кілька статей, які прямо або опосередковано тлумачать поняття гідності людини та її важливість для українського суспільства. Зокрема, стаття 3 Основного Закону передбачає, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вказані положення, на думку Суду чітко проголошують, що гідність людини є фундаментальною цінністю, захист якої є одним з основних завдань держави. Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах Зазначене підкреслює рівність усіх людей у їхній гідності, незалежно від будь-яких інших ознак. Крім того статтею 28 Основного Закону прямо заборонено будь-які дії, які можуть принизити людську гідність і встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.

Таким чином, суд зазначає, що Порядком № 22-1 визначено процедуру, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.

Згідно вимог пунктів 4.3 та 4.7 Порядку № 12-1, результат розгляду заяви про призначення пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Вказане дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийнято.

У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для призначення/перерахунку пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії). Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №300/3457/20.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від травня 2024 року та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), згідно із записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 08.09.1990 по 26.06.1994 роки та з 15.04.1998 по 06.01.1999 роки в колгоспі «Победа» (КСГП, СК, ТОВ «Победа»), згідно із записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 28 липня 1990 року та у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 10 січня 1992 року.

4. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від травня 2024 року та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко