Справа № 480/3428/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
13 листопада 2024 року Справа № 480/3428/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Мозгової М.В.,
представника позивача - Ємець В.О.,
представника відповідача - Шершак-Гукової А.М.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду знаходиться справа за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Ухвалою суду від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3428/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначене на 21 травня 2024 року.
У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Сумської області розгляд справи неодноразово відкладався.
Разом з тим, на переконання представника, податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у справі, що розглядається (№ 480/3428/24) так само стягується за податковою вимогою, яка зазначена в судовій справі № 480/5497/23, що свідчить, що позивач не вперше звертається з позовною заявою про стягнення податкового боргу до того ж самого відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, на переконання представника, позивачем правомірно були заявлені до стягнення з відповідача суми податкового боргу, що виникли в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями за інші періоди, ніж ті, які були заявлені в судовій справі № 480/5497/23, на яку посилається представник відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, заперечував проти закриття провадження у справі та просив відмовити в задоволені клопотання представника відповідача.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив задовольнити клопотання про закриття провадження.
Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Статтею 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі.
Пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Із аналізу норм встановлено, що для застосування вказаної підстави для закриття провадження, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, мають бути винесені за результатами розгляду спору: між тими самими сторонами; що стосується одного й того самого предмету; позов у справі заявлений з тих самих підстав.
При цьому, суд зауважує, що достатньою та необхідною підставою для закриття провадження у справі з зазначених вище підстав є одночасна сукупність наступних умов:
- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);
- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);
- набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотжній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Вказані процесуальні норми спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 9901/433/18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
За перевіркою матеріалів справи, судом встановлено, що предметом спору у цій справі є стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкової заборгованості загальною сумою 10035595,07 грн, в тому числі з з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 4126023,87 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 1020,00 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 5264598,45 грн., з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 437124,93 грн., з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 201727,82 грн., з адміністративних штрафів та інших санкцій у сумі 5100,00 грн.
Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень:
Разом з тим, представник відповідача обгрунтовує клопотання про закриття провадження у справі тим, що в даній справі податковий борг стягується за податковою вимогою, яка зазначена в судовій справі № 480/5497/23, та вважає, що контролюючим органом стягується податковий борг, який вже стягнутий по вказаній судовій справі (№ 480/5497/23) по зазначеній вимозі.
Судом встановлено, що предметом спору у справі № 480/5497/23 було стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу загальною сумою 456 031,00 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Зі змісту позовної заяви у справі № 480/5497/23 вбачається, що вказана сума податкового боргу сформована на підставі податкових повідомлень-рішень:
Отже, податковий борг, який є предметом стягнення у справі виник на підставі інших узгоджених податкових зобов`язань ніж ті, якими надавалась правова оцінка у рішенні суду від 11.01.2024 у справі № 480/5497/23.
Щодо посилань представника відповідача на те, що податковий борг у справі, що розглядається (№ 480/3428/24) так само стягується за податковою вимогою, яка зазначена в судовій справі № 480/5497/23, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів п.59.1 статті 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно із п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безпосереднього існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником по всім податкам і зборам. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною, а у разі виникнення у майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.
Відтак, оскільки положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу, а сума податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не було погашено повністю, нова податкова вимога контролюючим органом не формувалась.
За наведених обставин, відсутні підстави для закриття провадження у даній справі, відтак у задоволенні клопотання представника відповідача належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі № 480/3428/24 за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.11.2024.

Суддя Є.Д. Кравченко