Справа № 580/8628/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року справа № 580/8628/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди з 16.11.2023 по 18.05.2024, з 17.06.2024 по 19.06.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди з 16.11.2023 по 18.05.2024, з 17.06.2024 по 19.06.2024;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки та грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що командир військової частини НОМЕР_2 протиправно не включив позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 16.11.2023 по 18.05.2024, з 17.06.2024 по 19.06.2024. Також позивачем вказано, що відповідач протиправно не здійснив нарахування і виплату позивачу матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позивачу у повній мірі виплачені суми додаткової винагороди у розмірі 100000 грн передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 за період стаціонарного лікування та перебування у відпустці по пораненню з 16.11.2023 по 20.04.2024 та з 23.04.2024 по 18.05.2024. Однак вимоги позивача про виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період стаціонарного лікування з 17.06.2024 по 19.06.2024 на законі не ґрунтуються, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2024 №160 молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби). Також вказано, що отримання позивачем грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік представником позивача не оспорюється. Крім того, позивач отримав грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, однак у 2023 та 2024 роках з рапортом про виплату такої допомогу до військової частини не звертався.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до повного задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивача було призвано до лав Збройних Сил України на військову службу під час мобілізації витягу з наказу від 24.02.2022 №41, на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/068-54 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до довідки про обставини травми від 20.11.2023 №7/4521, позивач 16.11.2023 внаслідок ворожого стрілецького обстрілу по позиції другого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Новодонецьке Волноваського району Донецької області одержав: «ВТ (16.11.2023) ВКНП верхньої третини правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини малогомілкової кістки і пошкодженням малогомілкового нерва. ВОСП лівого стегна».

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №35178 від 16.11.2023 позивача доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня №4 Дніпровської міської ради» з діагнозом: перелом проксимального кінця малогомілкової кістки ВКНП (16.11.2023) ВКНП верхньої третини правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням з пошкодженням малогомілкового нерва. ВОСП лівого стегна. Позивач проходив лікування в КНП «Черкаській обласній лікарні Черкаської обласної ради» з 16.11.2023 по 21.11.2023.

У період з 21.11.2023 по 08.12.2023, відповідно до отриманих виписок №26657 та №27029, позивач проходив лікування в КНП «Черкаській обласній лікарні Черкаської обласної ради», з діагнозом: «перелом проксимального кінця малогомілкової кістки ВКНП (16.11.2023) ВКНП верхньої третини правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням з пошкодженням малогомілкового нерва. ВОСП лівого стегна. Проходив лікування по 21.11.2023.

З 08.12.2023 по 05.01.2024, відповідно до отриманої виписки №3960, позивач проходив лікування в КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради Черкаської області, з діагнозом: «перелом виключно малогомілкової кістки ВКНП (16.11.2023) верхньої третини правої гомілки з вогнепальним багато уламковим переломом проксимального відділу правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків. Контузія малогомілкового нерва правої нижньої кінцівки. ВОСП (16.11.2023) лівого стегна. Дистальний перез правої нижньої кінцівки до 2 балів. Різке порушення функцій правої нижньої кінцівки».

Відповідно до виданої позивачу довідки №5/2 військово-лікарської комісії, медичний огляд проведено 05.01.2024, отримана травма 16.11.2023 внаслідок ворожого стрілецького обстрілу по позиції другого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Новодонецьке Волноваського району Донецької області.

Згідно виданої позивачу виписки №580, останній проходив лікування в ДУ «Головний медичний центр» МВС України» з 05.02.2024 по 12.02.2024.

У період з 12.02.2023 по 21.03.2024 продовжив лікування після отриманого поранення в КНП «Маньківська багатопрофільна лікарня» Маньківської селищної ради Черкаської області, відповідно до виписки №578.

Відповідно до виданої позивачу довідки №59/1 військово-лікарської комісії, медичний огляд позивача проведено 21.03.2024, отримана травма 16.11.2023 внаслідок ворожого стрілецького обстрілу по позиції другого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Новодонецьке Волноваського району Донецької області: «ВТ (16.11.2023) ВКНП верхньої третини правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини малогомілкової кістки і пошкодженням малогомілкового нерва. ВОСП лівого стегна», ТАК пов`язано з виконанням обов`язків військової служби в районах бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини. Травма відноситься до важких. Розклад хвороби потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Також у період з 23.04.2024 по 18.05.2024 позивач проходив лікування в Вінницькому обласному клінічному госпіталю ветеранів війни.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №836, позаштатна госпітальна військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_3 провела 02.05.2024 огляд позивача, на підставі якого, у відповідності до статті 81 графи «Розкладу хвороби» позивача визнано не придатним до військової служби, з діагнозом: «Стан після вогнепального поранення (16.11.2023) тяжкого ступеню: вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин правого стегна, з наявністю стороннього тіла (металевої щільності); вогнепального кульового наскрізного поранення верхньої третини правої гомілки, з пошкодженням малогомілкового нерву, вогнепальним багато уламковим переломом проксимального відділу правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків…». Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно витягу з наказу від 06.06.2024 №160, молодшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира першого інженерно-саперного відділення другого інженерно-саперного взводу інженерно саперної роти звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року №70-РС у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).

Відповідно до виписки №4151 з ДУ «Головний медичний центр» МВС України», позивач у період з 17.06.2024 по 19.06.2024 проходив лікування з діагнозом «Гострий запальний процес передньої поверхні дистальної третини гомілки. Стан після вогнепального поранення (16.11.2023) правої гомілки: вогнепальний багато уламковий перелом правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, ушкодження правого малогомілкового нерва. Стан після: транспозиції сухожилків правого заднього великогомілкового м`яза на сухожилки розгиначі пальців стопи та стопи».

Відповідно до отриманої довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №435615, позивачу призначено другу групу інвалідності від 04.07.2024, причина інвалідності: «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», інвалідність встановлена безтерміново.

Не погоджуючись із не виплатою відповідачем додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, тому позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Звання солдат відноситься до рядового складу посад військовослужбовців (ст. 5 Закону 2232-XII)

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни до вказаної вище постанови КМУ №168, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» - ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Згідно п. 11 Розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Судом встановлено, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.11.2023 №7/4521, позивач 16.11.2023 внаслідок ворожого стрілецького обстрілу по позиції другого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Новодонецьке Волноваського району Донецької області одержав: «ВТ (16.11.2023) ВКНП верхньої третини правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом верхньої третини малогомілкової кістки і пошкодженням малогомілкового нерва. ВОСП лівого стегна».

Згідно п. 12 Розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402), постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Відповідно до пункту 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Відповідно до п. 11 ст. 10-1 Закону №2011-XII у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Як підтверджено матеріалами справи, військовою частиною НОМЕР_1 у повній мірі виплачені ОСОБА_1 суми додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за періоди з 16.11.2023 по 20.04.2024 та з 23.04.2024 по 18.05.2024. що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №3307, тому позов у цій часині позовних вимог не підлягає до задоволення.

Крім того, позов в частині позовних вимог про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період його стаціонарного лікування з 17.06.2024 по 19.06.2024 також не підлягає до задоволення, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2024 №160 молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої-четвертої статті 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі -Закону №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704).

Пунктом 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок №260.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно пунктом 7 розділу ХХІV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Таким чином, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Крім того, Законом №2011-ХІІ не визначено порядку та розміру виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, при цьому, згідно частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження щодо визначення порядку виплати грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Також, Постановою №704 та Порядком №260 встановлено лише граничний розмір виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який повинен не перевищувати місячного грошового забезпечення; право керівників державних органів надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань обмежене розміром асигнувань, що виділяються на утримання таких державних органів.

Отже, Законом №2011-ХІІ делеговано Міністру оборони України повноваження щодо визначення порядку виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які обмежені лише граничним розміром такої виплати та розміром виділених асигнувань на утримання військовослужбовців.

Водночас суд зазначає, що з огляду на положення пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата військовослужбовцю матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється виключно за його рапортом, проте у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки, а відповідач також заперечує факт подання позивачем відповідного рапорту. За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу вказаної матеріальної допомоги, а тому його поведінку у спірному випадку не можна вважати неправомірною, тому позов у цій частині позовних вимог також не підлягає до задоволення.

Стосовно позовної вимоги позивача про виплату йому грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Проте, згідно з пунктом 1 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 даного розділу також визначено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Згідно пункту 7 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям, звільненим з військової служби з наданням під час звільнення щорічної основної чи додаткової відпустки, яка закінчується наступного календарного року, грошова допомога для оздоровлення в новому році не надається.

Судом встановлено, що наказом від 06.06.2024 №160 позивача, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2024 року №70-РС у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби), виключено зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення.

Вищезазначеним наказом передбачено виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, яку виплачено позивачу 26.06.2024 у сумі 23949,23 грн, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №3307, тому позов у цій часині позовних вимог не підлягає до задоволення.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА