Справа № 520/21576/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 р. № 520/21576/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України(вул. Хороброго Святослава, буд. 9А,м. Київ,03151, ), в якому просять суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А, ), яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу в довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А, ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 59 Закону України «Про вищу освіту», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі № 520/38184/23, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу 11170,00 грн., окладу за військовим званням (полковник) - 2250,00 грн., надбавки за вислугу років 50% - 6710,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 40% - 8052,00 грн., надбавки за кваліфікацію 5% - 558,50 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 10% - 1117,00 грн., премії 21,40559% - 2391,00 грн., та із обов`язковим зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), а саме: відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу 2792,50 грн. та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу 3686,10 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог суд зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу в довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб

Відповідач, на адресу суду, відзив на позовну заяву не надав.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 07.10.2024 по 11.10.2024 перебував на навчанні, з 28.10.2024 по 05.11.2024 перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і одержує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Судом зазначено, що відповідно до диплому доктора наук ДД №007279 позивачу присуджено науковий ступінь доктора юридичних наук. Згідно з атестатом професора АП №002833 позивачу присвоєно вчене звання зі спеціальності 251 Державна безпека.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі №520/38184/23, яке набрало законної сили 25.04.2024 року, адміністративний позов задоволено та зобов`язано Головне управління Національної гвардії України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри реально виплачених надбавки за особливості проходження служби відповідно до п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та премії відповідно до п.п.2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 за відповідною посадою, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням Національної гвардії України підготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в якій зазначено наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад 11170,00 грн.; оклад за військовим (спеціальним) званням - 2250,00 грн.; надбавка за вислугу років 50% - 6710,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби 40% - 8052,00 грн.; надбавка за класну кваліфікацію 5% - 558,50 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 10% - 1117,00 грн.; премія 21,40559% - 2391,00 грн.; доплата за вчене звання 10% - 1117,00 грн.; доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук 10% - 1117,00 грн. Всього грошове забезпечення для обчислення пенсії - 34482,50 грн.

Як вбачається зі змісту вказаної довідки, відповідачем визначено розмір доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук 10% та доплати за вчене звання 10%, що суперечить положенням частини 2 статті 59 Закону України «Про вищу освіту» № 1556 від 01.07.2014 (далі - Закон № 1556), за приписами якої установлено доплати за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 25 відсотків посадового окладу та за вчене звання 33 відсотки.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25 відсотків та доплати за вчене звання - 33 відсотка в довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі по тексту - Закон України № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011- ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року (надалі за текстом - Закон України № 2262-ХІІ).

Суд констатує, що зі змісту довідки у довідці від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 що позивачу визначено доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук 10% та доплату за вчене звання 10%.

Абзацом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї ж норми визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про вищу освіту» (тут і далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про вищу освіту» вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч.4 статті 13 Закону України «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково- педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти.

Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку про те, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть установлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково- педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, у тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Згідно з ч. 2 статті 59 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» визначено, що після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Указаними нормами чітко передбачено установлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Водночас у цій справі позивачу, на підставі Постанови №704 та Порядку №260, установлено доплату за науковий ступінь кандидата наук та надбавку за вчене звання у розмірі 5% кожна.

Так, відповідно до підпунктів 2 та 3 пункту 6 Постанови №704 установлено виплачувати:

- доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

- доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Верховний Суд у межах розгляду справи № 380/24050/21 зазначав, що правила визначення доплати за науковий ступінь та вчене звання, установлені підпунктами 2, 3 пункту 6 Постанови №704, поширюються на усіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має установлюватися з урахуванням гарантій, передбачених статтею 59 Закону України «Про вищу освіту». Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.12.2023 року по справі №380/16427/21.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20 червня 2024 року по справі №520/9891/23 з огляду на наступне.

В силу приписів ч. 1 ст. 346 КАС України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

В даному випадку справа № 520/9891/23 не була передана на розгляд палати, відповідно відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у справах №380/24050/21 та №380/16427/21 не відбулося.

Отже, по відношенню до науково-педагогічних працівників [військовослужбовців], які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі №913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту», а не положення підзаконного акта - Постанови №704.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що до спірних правовідносин за участю позивача мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь - 25 відсотків від посадового окладу та за вчене звання 33 відсотка від посадового окладу.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу в довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, та як наслідок наявність підстав для зобов`язання відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 59 Закону України «Про вищу освіту», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі № 520/38184/23, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу 11170,00 грн., окладу за військовим званням (полковник) - 2250,00 грн., надбавки за вислугу років 50% - 6710,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 40% - 8052,00 грн., надбавки за кваліфікацію 5% - 558,50 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 10% - 1117,00 грн., премії 21,40559% - 2391,00 грн., та із обов`язковим зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), а саме: відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу 2792,50 грн. та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу 3686,10 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії позивача.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А, м. Київ, 03051, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А, ), яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу в довідку від 26 квітня 2024 №27/13/4-1779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9-А, ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 59 Закону України «Про вищу освіту», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу 11170,00 грн., окладу за військовим званням (полковник) - 2250,00 грн., надбавки за вислугу років 50% - 6710,00 грн., надбавки за особливості проходження служби 40% - 8052,00 грн., надбавки за кваліфікацію 5% - 558,50 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 10% - 1117,00 грн., премії 21,40559% - 2391,00 грн., та із обов`язковим зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), а саме: відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - 25% від посадового окладу 2792,50 грн., та доплати за вчене звання - 33% від посадового окладу 3686,10 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Національної гвардії України (вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А, м. Київ, 03051, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов