Справа № 240/11530/22
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/11530/22

18 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Державної установи "Територіального медичне об`єднання Міністрерства внутрішніх справ України по Житомирській області" про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України, відповідач 1) та Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" (далі ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", відповідач 2), в якому просив:

-визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України;

-зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" скласти повторно висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, та повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок і відповідний пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" щодо ненаправлення до Міністерства внутрішніх справ України матеріалів для розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності;

-зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" направити до Міністерства внутрішніх справ України матеріали для вирішення питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у неприйнятті рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України;

-зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

-зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплатити одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В решті позову відмовлено.

29.10.2024 до суду надійшла заява позивача, подана в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024.

Розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,-за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

За приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Ч.1 ст.255 КАС України закріплено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, КАС України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтями 382, 383 КАС України.

Зазначені правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Ч.1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Варто звернути увагу, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

З матеріалів справи з`ясовано, що ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" 28.11.2023 погоджено висновок про призначення огд ОСОБА_1 відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі №240/11530/22 про виплату 180400 грн.

При цьому, з вказаного висновку вбачається, що загальний розмір допомоги складає 420400 грн., з яких 240000 грн. виплачено раніше, а 180400 грн. є рештою виплати.

Як стверджує позивач, 24.12.2023 кошти в розмірі 180400 грн. надійшли на його картковий рахунок.

Проте, як свідчить зміст заяви про встановлення судового контролю, ОСОБА_1 не погоджується з розміром виплати одноразової грошової допомоги та вважає, що на виконання рішення суду йому мало бути виплачено 420 400 грн.

Заявник вказує, що 23.04.2024 року ним на заяву, в якій висловлена незгода з розміром виплат, отримана письмова відповідь ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" за №321/33/26-2024 від 02.02.2024 в якій зазначено, що відповідно до пункту 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Також у висновку, затвердженому МВС України вказано, що на підставі підпункту 2 п.З Порядку №850 нараховано одноразову грошову допомогу на виконання рішення суду в сумі 420 400,00 грн., раніше виплачена сума 240 000,00 грн та розмір одноразової грошової допомоги до виплати складає 180 400,00 грн.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається із зобов`язальної частини постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2023 року, судом зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплатити одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В той же час, із мотивувальної частини постанови вбачається, що підставою для зобов`язання Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги слугувало те, що саме Міністерство внутрішніх справ України, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або мотивовану відмову в призначенні такої виплати, однак як встановлено судом апеляційної інстанції, що ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" направлявся до МВС України висновок про призначення огд ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі № 240/7004/20. Проте, МВС України рішення в розумінні пункту 9 Порядку № 850 не прийнято.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача 2 повторно направити відповідачу 1 висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 і відповідний пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання про призначення та виплатити позивачу огд.

Тобто, в рамках розгляду справи №240/1530/22, суд дійшов висновку про порушення відповідачами процедури розгляду заяви про виплату огд та зобов`язав її розглянути відповідно до норм чинного законодавства.

Питання щодо розміру виплат, у разі прийняття позитивного рішення за результатами розгляду заяви про виплату одноразової допомоги в зв`язку з встановленням ОСОБА_1 другої групи інвалідності, судом не розглядалося, з огляду на передчасність такого, оскільки Міністерством внутрішніх справ України ще не було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги або мотивовану відмову в призначенні такої виплати.

Отже, вимоги позивача про зобов`язання ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Житомирській області" належним чином виконати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 року у справі № 240/11530/22, шляхом повторного подання до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення невиплаченої суми одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 240 000, 00 грн. та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України на виконання вказаної постанови прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням II групи інвалідності в результаті захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у розмірі 240 000, 00 грн., виходять за рамки, як мотивувальної, так і резолютивної частини вказаного судового рішення та містять ознаки нового спору.

Таким чином, в разі незгоди з рішенням суб`єктів владних повноважень щодо здійснення обрахунку та виплати огд, позивач має право звернутись до суду із позовною заявою про оскарження рішень чи дій відповідачів, в загальному порядку.

Підстави для задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №240/11530/22, відсутні.

Колегія суддів також звертає увагу і на те, що хоча ОСОБА_1 і вказує, що його заява подана в порядку ст.382 КАС України, зміст прохальної частини останньої свідчить, що вона містить вимоги, які ставляться при поданні заяви в порядку ст.383 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.166, 167, 255, 311, 370, 382, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.