Справа № 600/1255/24-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1255/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір Віталіна Олександрівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті з 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 64% відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії II.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 16 лютого 2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 64% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням 5% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії II), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року за № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким Іншим категоріям осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказав, що основний розмір його пенсії під час її призначення був визначений у розмірі 64% від розміру грошового забезпечення. Втім, при перерахунку пенсії з 01 січня 2008 року відповідач зменшив основний розмір пенсії з 64% до 59%, з чим позивач не погодився та звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити з 16.02.2022р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 64% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням 5% доплати як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії). Натомість, відповідач протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку з тих підстав, що у 2006 році пенсійним органом проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до вимог законодавства, що діяли на той час, а розмір пенсії, яку отримує позивач не дає підстав для його перерахунку.

Позивач вважає, що відмова відповідача суперечить позиції Великої Палати Верховного суду, висловленій у постанові від 16.02.2022р. у справі №200/7786/19 та порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, що діяла в редакції до 29.04.2006р., особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильській катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, 3 розмір пенсії за вислугу років збільшується на 5% відповідних сум грошового забезпечення. Однак, зазначене положення скасовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 04.04.2006р. №3591-ІV. З 01.01.2008р. органами Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсій з урахуванням грошового забезпечення, встановленого постановою КМУ від 07.11.2007 №1294 та розмір пенсії позивача приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, відповідач зазначив, що з 01.01.2008р. при перерахунку пенсії позивача основний її розмір визначено відповідно до вимог ст.13 Закону №2262-ХІІ.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 1999 року позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.14).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 07.11.2007р. №1294 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2008 року з розрахунку 59% грошового забезпечення.

Перерахунок здійснювався з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01 січня 2008 року для відповідних категорій осіб та чинної редакції Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка не передбачає 5% збільшення розміру пенсії за вислугу років для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені до 2 категорії, про що повідомлено листом ГУПФ України в Чернівецькій області від 13.03.2024р. №1131-931/Б-17/8-2400/24.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду від 16.02.2022р. у справі №200/7786/19, просив здійснити з 16.02.2022р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з розміру 64% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 5% доплати як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, категорії 2.

Листом від 13.03.2024р. №1131-931/Б-17/8-2400/24 орган Пенсійного фонду повідомив пенсіонера, зокрема, про те, що з 01.01.2008р. при перерахунку його пенсії її розмір визначено відповідно до вимог ст.13 Закону №2262 станом на цю дату, тобто 59% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, основний розмір пенсії обчислено відповідно до вимог чинного законодавства. Встановлення іншого відсотку чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема, особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З набуттям чинності Законом №3591-IV нова редакція пункту "в" частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала указаної 5-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Перерахунок призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону, відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Вказані висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а з подібними правовідносинами.

Так, з матеріалів справи встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу в грудні 1999 року відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 64% від грошового забезпечення, у тому числі як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2.

На час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону №3591-IV, яка не передбачала вказаної 5% доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов КМУ №103, 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 (провадження № 11-198заі19).

Таким чином при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов №103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Водночас, колегія суддів враховує висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії стаття 13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, у чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанов №103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Відповідна правова позиція також підтримана у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21.

В силу частини другої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи зазначене вище в сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону №3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті йому з 16 лютого 2022 року пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 64% відповідних сум грошового забезпечення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеного до категорії II. Відтак, позов в цій частині підлягає задоволенню, а порушене право поновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 16 лютого 2022 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, виходячи із розміру 64% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням 5% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії II), з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету міністрів України від 11.11.2015р. №988 від 21.02.2018р. №103, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.