Справа № 480/9665/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
13 листопада 2024 року Справа № 480/9665/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій протиправними та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій протиправними та скасування постанови, і просить:
- визнати протиправними дії або бездіяльність працівників ДУ Сумський слідчий ізолятор;
- скасувати постанову від 07.11.2023 як незаконну, невмотивовану.
Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на те, що він є незаконно обвинуваченим, на необхідність збирання доказів та на психологічний тиск з боку адміністрації установи, в якій позивач утримується.
Дослідивши подані матеріали, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем, в порушення п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Тобто, необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному розмірі.
Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Із позову вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до ст. 4 п. 1 п.п 5, п. 3 п.п. 1 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, сума судового збору, яку позивач повинен сплати за вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн.
Перевіривши матеріали позову суд встановив, що позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до п. 17 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.
З наведеної норми вбачається, що від сплату судового збору звільняються засуджені лише у визначених категоріях справ та за відсутності на їх рахунках коштів. Позивач звернувся з позовом до адміністративного суду з вимогами, які не підлягають вирішенню у порядку ст. 537 КПК України, а тому зазначена ним норма не може бути застосована. За таких обставин, позивача може бути звільнено від сплати судового збору на загальних підставах, визначених ст. 8 ч. 1, 2 закону України "Про судовий збір", зокрема з урахуванням його майнового стану, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.
Для усунення зазначених недоліків позивачу необхідно надати суду документ про сплату судового збору, або клопотання про звільнення від його сплати та докази на підтвердження майнового стану за попередній рік, розмір доходів, або їх відсутність, відсутність на рахунку коштів у розмірі, достатньому для сплати судового збору.
У випадку сплати судового збору, кошти мають бути зараховані за такими реквізитами:
- Отримувач - ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101
- Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.)
- Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37970404
- Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)
- Наявність відомчої ознаки - "84" Окружні адміністративні суди.
Щодо заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.
Також, частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є оскарження постанови від 07.11.2023.
Водночас, позивач не вказує дату ознайомлення з оскаржуваною потановою. Проте, враховуючи, що постанова була винесена 07.11.2023, вказана дата є датою, коли позивач повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим, як встановлено судом, позивачем позов з додатками відправлено засобами поштового зв`язку 29.08.2024 (супровідний лист установи, в якій тримається позивач). Відтак позивач, звернувшись до суду з даною позовною заявою, пропустив визначений законом строк звернення до суду.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Обгрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, позивач посилається на те, що він є незаконно обвинуваченим, на необхідність збирання доказів та на психологічний тиск з боку адміністрації установи, в якій позивач утримується.
Таким чином, причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою повинні бути підтвердженні шляхом подання відповідних письмових доказів.
Разом з тим, позивачем не було додано до клопотання доказів на підтвердження зазначених в заяві фактів.
Крім того, твердження позивача про те, що він є "незаконно обвинуваченим" не позбавляють його можливості вчасно звернетись до суду за захистом своїх порушених прав.
Отже, позивачем не було наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 2 ст. 123 КАС України вказано, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для приведення позовної заяви у відповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням у ній інших підстав для поновлення пропущеного строку та доказовим підтвердженням поважності причин його пропуску.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій протиправними та скасування постанови - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Савицька