Справа № 480/7395/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2024 року м. Суми Справа № 480/7395/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Клопотання сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії з 08.01.2014 протиправними та зобов`зати відповідача призначити позивачу пенсію з 08.01.2014 і виплатити її з урахуванням раніше виплаченої суми.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач 08.01.2014 своєчасно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. На час звернення мав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Проте посвідчення позивача про 2 категорію було скасоване, а позивачу визначено 3 категорію. Лише 2022 року позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. В той же час, за результатами розгляду заяви позивача від 08.01.2014, про що повідомлено листом. Не погоджуючись з тим, що позивачу не призначили пенсію з 08.01.2014 саме як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
10.11.2022 судом було відкрито провадження у справі. 04.11.2024 судом було витребувано докази у сторін. 17.10.2024 відповідач вимоги суду виконав. Позивач станом на 11.11.2024 витребуваних доказів не надав.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд, на підставі норми ч.4 ст.159 КАС України, кваліфікує таку поведінку відповідача, як визнання позову.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач 02.01.1959 р.н., що підтверджується записом у паспорті (а.с.6).
Рішенням Конотопського міського суду від 17.12.1993 по справі № 2-1168/1993 було встановлено факт, що позивач працював в зоні відчуження Чорнобильської АЕС на дільниці Посудово-Яново: з 02 по 04 липня 1987 року, з 16 по 18 липня 1987 року, з 06 по 08 серпня 1987 року, з 20 по 21 серпня 1987 року, з 10 по 11 вересня 1987 року, з 08 по 09 жовтня 1987 року, всього 15 днів. Рішення набрало законної сили 28.12.1993 (а.с.16).

08.01.2014 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (з.б.а.с.35, 52). Разом із заявою позивачем було надано довідки, трудову книжку, паспорт та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За результатами розгляду заяви позивача від 08.01.2014 Управлінням Пенсійного фонду України в Буринському районі 07.04.2014 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, про що прийнято рішення (з.б.а.с.41). Правонаступником обов`язків Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі є відповідач у даній справі. Вказане не запреречується сторонами.

15.04.2014 Управлінням Пенсійного фонду України в Буринському районі повідомлено позивача, що йому було відмовлено, оскільки позивачем протягом 3 місяців не було надано довідки або інших документів про період роботи в зоні відчуження у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів (з.б.а.с.48).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 у справі № 818/1174/16 визнано незаконним та скасувано рішення Комісії від 25.02.2015, в частині визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 3 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/62403902).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у справі № 1840/3426/18 визнано протиправними дії комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, які полягають у поверненні без розгляду матеріалів особової справи позивача. Зобов`язано Комісію розглянути на засіданні особову справу позивача та прийняти відповідне рішення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79013599).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 480/3132/19 визнано протиправним та скасовано рішення Комісії від 26.11.1998 № 295, а саме в частині визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 3 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85957852).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі № 480/1720/19 визнано протиправним та скасовано рішення Комісії від 02 лютого 2019 року, а саме в частині визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія "3" та зобов`язано Комісію прийняти рішення щодо підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія "2" (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87448032).

Рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 26.11.1998 № 295 визначено, що позивач приймав участь у роботах на ст. Посудово 8 днів у липні-жовтні 1987 року, визнано видачу посвідчення 2А категорії безпідставною, відмінено попереднє рішення комісії від 25.09.1997. Вказаний факт встановлено у рішеннях суду у справах № 480/3132/19 та № 480/1720/19.

08.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що має законне право на пенсію з 08.01.2014 (дати його вчасного звернення), оскільки 08.01.2014 надав із заявою посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, яке було скасоване, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав і посвідчення було отримано 10.08.2022 (а.с.14).

11.10.2022 відповідач повідомив позивача листом, що 08.01.2024 позивач звертався із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку та надавав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії. За результатами розгляду документів позивачу було відмолено у призначення пенсії. У період з січня 2014 до 10 серпня 2022 року позивач із заявою про призначення пенсії не звертався. У зв`язку з тим, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії видано лише 28.07.2022, то підстави для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відсутні (а.с.15).

Висновки суду та їх мотиви.

Згідно з ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.2 ст.8 Конституції України).

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Конституції України).

Приписом ст.9 Конституції України закріплено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, в тому числі Перший протокол до неї. Положенням ст.17 Закону України ''Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини'' передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частиною 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч.3 ст.7 КАС України).

Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст.1 Першого протоколу до Конвенції).

У пунктах 70-71 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі ''Рисовський проти України'' (Заява № 29979/04) зазначено, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур,не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Положенням ст. 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' пенсійний вік встановлено 60 років.

Згідно з преамбулою Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' № 796-ХІІ цей закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до норми ст. 55 цього Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років; які у 1987 році відпрацювали від 10 до 14 календарних днів - 5 років.

Згідно з ст.14 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії є особи які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів. Особи які працювали у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів відносяться до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії.

Особи, винні в порушенні вимог цього Закону, утаюванні або навмисному перекрученні відомостей про стан радіаційної обстановки або про захворюваність людей, у видачі документів, посвідчень, вчиненні будь-яких інших діянь, що призводять до незаконного одержання громадянами прав і пільг, передбачених цим Законом, несуть матеріальну, адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законодавством України (ст.64 Закону № 796-ХІІ).

Відповідачем не спростовується факт того, що позивач у 1987 році працював у зоні відчуження протягом 15 днів. Вказаний факт також встановлено у рішенні Конотопського міського суду від 17.12.1993 у справі № 2-1168/1993, яке набрало законної сили.

У розписці - повідомленні від 08.01.2014 зазначено про отримання від позивача копії посвідчення (з.б.а.с.37), а в розписці повідомленні від 08.01.2014 зазначено про отримання від позивача посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС, без зазначення категорії (з.б.а.с.52). Позивач стверджує, що із заявою від 08.01.2014 надавав копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме 2 категорії. Такий факт, в силу норми ч.2 ст.77 КАС України, повинен спростовуватися відповідачем при розгляді справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, чим відповідно до припису ч.4 ст.159 КАС України визнав позов.

Отже, відповідач не спростував факту не надання позивачем із заявою від 08.01.2014 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Цілком ймовірним і логічним є те, що людина, яка була у 1987 році в зоні відчуження 15 днів та в 1993 році отримала рішення суду про встановлення такого факту, буде стверджувати відповідачу саме про наявність у неї 2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач міг з`ясувати факт роботи позивача у зоні відчуження у 1987 році протягом 15 днів, проте нічого не вчинив. Відповідач не намагався вирішити проблему позивача, а формально відмовив йому, переклавши відсутність документів для виправлення помилки на нього, залишивши людину у невизначеному стані.

Відповідач повинен був сприяти позивачу у з`ясуванні вказаних обставин, проте відповідач позбавив позивача пенсії, обгрунтувавши своє рішення від 07.04.2014 відсутністю довідки чи інших первинних документів про період роботи в зоні відчуження. Однак надалі такі факти були спростовані в рішеннях суду і було встановлено, що висновки суб`єкта владних повноважень про те, що позивач повинен мати 3, а не 2 категорію були спростовані..

Суд ще раз звертає увагу, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, позивач, в силу норми ст.14 Закону № 796-ХІІ, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, в тому числі і був на момент звернення із заявою про призначення пенсії від 08.01.2014.

Наявність помилок комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України та те, що позивач у зв`язку з цим неодноразово у 2016-2019 роках звертався до суду з метою відновлення свого порушеного права, у зв`язку з чим посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії видано позивачу тільки 28.07.2022, у даному випадку не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Отже, оцінивши у сукупності докази, суд дішов висновку, що рішення Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі 07.04.2014 не відповідає критерям правомірності, які визначені нормою ч.2 ст.2 КАС України.

Тому суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, задовольняє позов, з виходом за межі позовних вимог, а саме шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення. Також суд зобов`язує відповідача призначити позивачу з 08.01.2014 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' (у 55 років, з моменту звернення, зі зменшенням пенсійного віку на 8 років), провести її нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум.

Саме такий спосіб, як призначення пенсії, а не повторний розгляд заяви, буде у даному випадку ефективним і справедливим, оскільки позивач більше 10 років намагається вирішити спірну ситуацію, позбавлений можливості отримувати належну пенсію, в той час як свого часу він виконав свій обов`язок перед державою, а спірна ситуація виникла саме в зв`язку з недосконалістю і незлагодженістю дій між суб`єктами владних повноважень. На переконання суду, справедливим буде не створення суб`єктами владних повноважень, в тому числі відповідачем, правових конфліктів, а сприяння людині в реалізаціїї її соціальних прав, що і повинно бути, з урахуванням принципу верховенства права, основною метою діяльності як суду, так і відповідача.

Судові витрати.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підстав норми п.9 ч. 1 ст. 10 Закону України Про судовий збір, його розподіл судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії заджовольнити.

2. Визнати протипранвим та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі 07.04.2014 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) призначити з 08.01.2014 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, зі зменшенням пенсійного віку, віку відповідно до ст.55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'', провести її нарахування та виплату, з урахуванням виплачених сум.

4. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано суддею 13.11.2024.

Суддя А.І. Сидорук