Справа № 440/6948/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/6948/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Центрального округу до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Центрального округу до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, відповідно до якої просив визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради, яка полягає у невжитті заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища та зобов`язати Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради вжити заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища шляхом видалення відходів, розміщених поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240) на загальній площі 0,1208 га.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками перевірки Державною екологічною інспекцією Центрального округу проведено перевірку, за результатами якої встановлено наявність на землях поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240), в межах Горішньоплавнівської міської територіальної громади несанкціонованого сміттєзвалища, площею 0,1208 га.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01 липня 20245 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви, зазначаючи, що Горішньоплавнівською міською радою Кременчуцького району Полтавської області з метою реалізації функцій та повноважень місцевого самоврядування створено 9 виконавчих органів. Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області є одним із створених міською радою виконавчих органів, до повноважень якого не віднесено функцію з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ. Зауважив, що позивач безпідставно стверджує, що виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області є органом місцевого самоврядування. Законодавець досить чітко розмежовує поняття: «орган місцевого самоврядування» і «виконавчий орган ради». Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року № 1217, було розроблено відповідно до статті 12 Закону України «Про відходи», який втратив чинність у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про управління відходами». Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2320-ІХ не регулюють питання поводження з відходами, власник яких не встановлений, на період приведення у відповідність та/або розроблення нового порядку Кабінетом Міністрів України. Таким чином, посилання позивача на невиконання виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів вважає безпідставним. Також наголосив, що земельна ділянка на якій розташовані відходи, власник яких не відомий, одночасно знаходиться поблизу різних населених пунктів, відстань між якими складає не менше 7 (семи) кілометрів. Крім того у жодному із перелічених документів не вказано, що земельна ділянка перебуває у межах населеного пункту чи то села Солошине, чи села Григоро-Бригадирівка. При цьому в усіх документах зазначається, що земельна ділянка розміщена поблизу одного з населених пунктів, а отже можна стверджувати, що вона перебуває за межами цих населених пунктів. Згідно інформації Управління містобудування та земельних відносин Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 26.06.2024 № 222/01-16 геопросторові координати, за якими проводилось обстеження земельної ділянки представниками ДЕІ ЦО та поліцією, відповідно до наявної містобудівної документації не входять в адміністративні межі сіл Солошине та Григоро-Бригадирівка. Огляди земельних ділянок проводилися за відсутності представників Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, що викликає певні сумніви, що здійснювався огляд земельних ділянок, які перебувають у межах Горішньоплавнівської територіальної громади /а.с. 94-96/.

03 липня 2024 року надійшла заява про зміну предмета позову в порядку ст.47 КАС України, відповідно до якої заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області просив прийняти до розгляду позовні вимоги в наступній редакції:

визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради, яка полягає у невжитті заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища та зобов`язати Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради вжити заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища шляхом видалення відходів, розміщених поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240) на загальній площі 1,4720 га /а.с. 110-114/.

09 липня 2024 року до матеріалів справи через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення представника Державної екологічної інспекції Центрального округу в яких окрім іншого зазначено, що Згідно із абз. 9 ст. 35 Закону України «Про охорону земель», власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям. В свою чергу п. е) ст. 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачає, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції організують управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення на своїй території.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Кременчуцькою окружною прокуратурою під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 25.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, встановлені підстави для представництва інтересів держави у суді, в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», щодо порушень інтересів держави у сфері поводження із відходами поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051,33.86240) /а.с. 16/.

Листом за № 02.6-10/3555 від 11.08.2023 Державна екологічна інспекція Центрального округу повідомлено прокурора про виявлення на території Горішньоплавнівської територіальної громади несанкціонованого сміттєзвалища (геопросторові координати 48.97051, 33.86240), за результатами розгляду розпочате досудове розслідування /а.с. 18-22/.

Відповідно до довідки Державної екологічної інспекції Центрального округу від 14.03.2024 /а.с. 40-46/ на виконання постанови слідчого про залучення спеціаліста у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000069 від 25.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, в межах повноважень, визначених ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.37 Закону України «Про відходи» (чинного на час здійснення контрольних заходів), Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.04.2017 № 275, проведено обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Солошине Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240). Відповідно до зазначених координат земельна ділянка розташована територіально в межах с. Григоро-Бригадирівка.

Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 15.02.2024 №10-16-0.2-647/2-24, земельна ділянка не сформована, кадастровий номер не присвоювався, грошова оцінка не проводилася /а.с. 38/.

Також, несанкціоноване сміттєзвалище будівельних та побутових відходів підтверджується протоколом огляду від 12.09.2023 /а.с. 26-28/ проведеного поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240).

Повторним оглядом місця події від 23.05.2024 /а.с. 29-37/, під час якого встановлено, що стихійне сміттєзвалище не ліквідоване, підтверджено місцерозташування несанкціонованого сміттєзвалища в межах с. Григоро-Бригадирівка.

Відповідно до відповіді Горішньоплавнівської міської ради від 11.03.2024 № 03-22/1067/608, міська рада зазначила, що поблизу села Григоро-Бригадирівка Кременчуцького району Полтавської області звалище побутових відходів не розміщується. Ділянка на якій є залишки відходів відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а самі відходи розміщуються стихійно невстановленими особами та такі залишки періодично ліквідуються /а.с. 39/.

Встановлено, що вказане сміттєзвалище знаходиться в межах Горішньоплавнівської територіальної громади на несформованих землях комунальної власності та частково на земельних ділянках приватної власності. Доступ до засмічених земельних ділянок не огороджений, вільний.

Окрім того, оглядом місця події від 24.06.2024 /а.с. 116-120/, під час якого встановлено, що стихійне сміттєзвалище не ліквідоване та перебуває на загальній площі 1,4720 га.

Вищевказане є порушенням ст.ст. 35, 45, 46 Закону України "Про охорону земель", ст. 96, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 26 Закону України "Про управління відходами".

На підставі вказаних обставин прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні питання регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), Законом України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-XII (далі Закон №2456), Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон №858).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля визначає Закон України від 19.06.2003 №962-IV "Про охорону земель" (далі Закон №962-IV).

Статтею 1 Закону №962-IV визначено, що охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Стаття 35 Закону №962-IV зобов`язує власників і землекористувачів, в тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від забруднення, уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно статті 45 Закону №962-IV господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.

Відповідно до статті 46 Закону №962-IV забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, зокрема, на території міст та інших населених пунктів, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

У свою чергу, Законом України від 05.03.1998 №187/98-ВР "Про відходи" (далі Закон №187/98-ВР) визначено правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України.

У відповідності до статті 1 Закону №187/98-ВР відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними; виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів; власник відходів - фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами.

Статтею 12 Закону №187/98-ВР встановлено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними.

З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік.

Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Власники або користувачі земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи, зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про них місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Підставами для визначення відходів безхазяйними та їх обліку можуть бути: повідомлення власників або користувачів земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи; звернення (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації; результати інспекційних перевірок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, державної санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування.

У разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів.

У разі потреби для визначення власника безхазяйних відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти і експерти.

Правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище визначає Закон України від 20.06.2022 N 2320-IX "Про управління відходами".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про управління відходами" основними цілями державної політики у сфері запобігання утворенню та управління відходами є зокрема захист здоров`я людей та навколишнього природного середовища від негативного впливу відходів.

Положеннями статті 7 Закону України "Про управління відходами" визначено, що відходи поділяються на два класи: небезпечні відходи та відходи, що не є небезпечними.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про управління відходами" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися; небезпечні відходи - відходи, що мають одну чи більше властивостей, що роблять їх небезпечними, наведених у Переліку властивостей, що роблять відходи небезпечними.

Статтею 11 Закону України "Про управління відходами" визначено, що суб`єктами права власності на відходи є фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

За приписами частин четвертої та п`ятої статті 12 Закону України "Про управління відходами" якщо власник відходів не встановлений, передача відходів до суб`єкта господарювання у сфері управління відходами та усунення негативних наслідків, спричинених відходами, здійснюється за рахунок державного або місцевого бюджету. Збирання, перевезення та/або оброблення відходів, власник яких не встановлений організовують у тому числі органи місцевого самоврядування.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить: розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами; організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення; визначення у встановленому порядку суб`єктів господарювання, які здійснюють збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів; визначення адміністратора послуги з управління побутовими відходами; запровадження роздільного збирання побутових відходів та забезпечення виконання цільових показників щодо підготовки для повторного використання та рециклінгу побутових відходів; організація роботи пунктів роздільного збирання побутових відходів; забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених, пунктів; передача відходів, власник яких не встановлений, суб`єктам господарювання у сфері управління відходами для їх оброблення; надання інформації, проведення роз`яснювальної та просвітницької роботи серед населення щодо управління відходами; визначення одиниці вимірювання обсягу наданої послуги з управління побутовими відходами; затвердження норм надання послуги з управління побутовими відходами; затвердження інвестиційних програм суб`єктів господарювання у сфері управління побутовими відходами; встановлення тарифів на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифів на збирання, перевезення, відновлення, видалення побутових відходів окремо за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні); укладення договорів з організаціями розширеної відповідальності виробників щодо запровадження приймання та роздільного збирання видів побутових відходів, на які поширюється розширена відповідальність виробника (частина друга статті 26 Закону "Про управління відходами").

У відповідності до частини другої статті 27 Закону України "Про управління відходами" власники небезпечних відходів, крім небезпечних відходів у складі побутових відходів, зобов`язані: 1) зберігати небезпечні відходи окремо від інших видів відходів у спосіб, що не становить загрози для здоров`я людини та навколишнього природного середовища; 2) забезпечувати збирання, перевезення, оброблення відходів самостійно, за наявності дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів та ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, або шляхом укладення договору з суб`єктом господарювання у сфері управління відходами; 3) не допускати передачі небезпечних відходів суб`єктам господарювання, які не мають дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів та ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.

Положеннями статті 3 Закону України "Про пестициди і агрохімікати" встановлено, що одними із основних принципів державної політики у сфері діяльності пов`язаної з пестицидами і агрохімікатами визначено пріоритетність збереження здоров`я людини і охорони навколишнього природного середовища у співвідношенні до економічного ефекту від їх застосування, а також безпечність для здоров`я людини та навколишнього природного середовища під час їх виробництва, транспортування, зберігання, випробування і застосування за умови дотримання вимог, встановлених санітарними нормами та іншими нормативно правовими актами.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 N 280/97-ВР (далі - Закон N 280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з підпунктами 6, 15 пункту "а" частини першої статті 30 Закону N 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належить, зокрема: вирішення питань поводження з побутовими відходами, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля, здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів підприємницької діяльності у сфері поводження з відходами, здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з побутовими та виробничими відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Згідно з п. 26 п. 2) ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать а) власні (самоврядні) повноваження: забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів.

Відповідно до р. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про управління відходами" до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів.

Вирішуючи спір, суд враховує, що несанкціоноване сміттєзвалище побутових та будівельних відходів розміщено на несформованих земельних ділянках, орієнтовною площею 1,4720 га, що, як зазначено самим відповідачем відповідно до наявної містобудівної документації не входять в адміністративні межі сіл Солошине та Григоро-Бригадирівка.

З огляду на вищевикладене, посилання відповідача на те, що власником земельної ділянки, на якій знаходиться несанкціоноване сміттєзвалище, у даному випадку є Григоро-Бригадирівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, а тому остання зобов`язана вчиняти заходи щодо захисту земельної ділянки від засмічення - на увагу не заслуговує, оскільки сільська рада законодавчо не уповноважена забезпечувати ліквідацію несанкціонованих сміттєзвалищ, що розташовані поза межами населених пунктах (в даному випадку поза межами населеного пункту с. Григоро-Бригадирівка).

Як свідчать матеріали справи, вищевказане несанкціоноване сміттєзвалище розташоване на території Горішньоплавнівської міської територіальної громади.

Правовий аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у даному спорі саме на відповідача покладається обов`язок забезпечення та організації вжиття заходів з ліквідації вищезгаданого несанкціонованого сміттєзвалища.

Поряд із тим, відповідно до п. 6 Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів, затвердженого постановою КМУ N 1217 від 03.08.98, комісія визначає кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вживає заходів до визначення власника відходів. У разі необхідності для визначення власника відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти та експерти.

Проте в матеріалах справи відсутній висновок комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, яким би було визначено власником відходів Григорово-Бригадирівську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області.

Водночас, відповідно до п. 7, п. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про управління відходами" до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері управління відходами належить облік несанкціонованих сміттєзвалищ та відходів, власник яких не встановлений; ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про управління відходами" (набув чинності 09 липня 2023 року) збирання, перевезення та/або оброблення відходів, власник яких не встановлений організовують:

1) виявлених за межами населених пунктів - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації;

2) виявлених у межах населених пунктів - органи місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 26 того ж Закону до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів.

Аналогічного змісту зміни внесені до підпункту 26 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (далі Закон України N 280/97-ВР), який визначає перелік власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Натомість до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами, згідно приписів частини 1 статті 26 Закону України N 2320-IX, залежать: 1) участь у реалізації державної політики у сфері управління відходами; 2) участь у розробленні та реалізації регіональних планів управління відходами; 3) затвердження місцевих планів управління відходами; 4) вирішення питань щодо розміщення на території відповідних територіальних громад об`єктів оброблення відходів; 5) створення пунктів роздільного збирання побутових відходів.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що на момент звернення до суду з відповідним позовом, ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ належить до компетенції обласної державної адміністрації, натомість забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів віднесено до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів, зокрема, міських рад.

Згідно приписів частини 1 статті 5 Закону України N 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Отже, рада та виконавчий орган такої є різними суб`єктами, що мають відмінні повноваження. При цьому до повноважень першого, на момент звернення до суду, не належить ані ліквідація, ані забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відсутність вчинення заходів з ліквідації вищезгаданого несанкціонованого сміттєзвалища свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що порушує встановлений порядок охорони та використання земель.

Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст.1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (п.1 ч.6 ст.23 вказаного Закону).

Зважаючи, що саме відповідач допустив спірну бездіяльність, суд дійшов висновку, що у цьому випадку порушені саме державні інтереси, і прокурор на підставі наведеної норми звернувся в суд обґрунтовано. Тому протилежні доводи відповідача є необґрунтованими.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу содових витрат.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (просп. Свободи, буд.4а, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, ідентифікаційний код 02910060) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, буд.6, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 42149108) до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (вул. Миру, буд.24, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ідентифікаційний код 04057646) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради, яка полягає у невжитті заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища, розміщеного поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240) на загальній площі 1,4720 га.

Зобов`язати Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради вжити заходів щодо ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища шляхом видалення відходів, розміщених поблизу с. Григоро-Бригадирівка Горішньоплавнівської ОТГ Кременчуцького району Полтавської області (геопросторові координати 48.97051, 33.86240) на загальній площі 1,4720 га.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський