Справа № 420/13004/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті суми грошової компенсації за 16 діб невикористаної основної та 12 діб додаткової відпустки за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 16 діб невикористаної основної та 12 діб додаткової відпустки за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що при звільненні йому не було здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної основної відпустки, а саме: 16 діб основної та 12 діб додаткової відпустки за 2019 рік; 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2020 рік; 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2021 рік. Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за дні невикористаних щорічних відпусток за попередні роки, у відповідь на що його повідомили про відмову у виплаті грошової компенсації через відсутність підстав, що стало підставою для звернення до суду.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 проходив публічну службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.10.2022 року №1745 о/с відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції) Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 з 01.11.2022 року звільнений зі служби в поліції.

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.11.2023 року №9/10658 ОСОБА_1 за період роботи в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області не використав наступні щорічні оплачуванні відпустки, а саме: за 2021 рік 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток; за 2020 рік 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток; за 2019 рік 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Національної поліції в Одеській області з приводу виплати грошової компенсації невикористаних щорічних відпусток.

Листами від 21.12.2023 року та від 01.02.2024 року Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомило позивача про відсутність підстав для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток за 2019-2021 роки.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2019-2021 роки, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, слід звернути увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року та не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році, однак надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

З огляду на відсутність правового врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», тому при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону України «Про відпустки».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» і ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Тотожних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.01.2021 року у справі №160/10875/19, від 30.11.2022 року у справі №640/85/20.

Як вже зазначалося, відповідно до довідки від 28.11.2023 року №9/10658 позивач за період роботи в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області не використав щорічні оплачуванні відпустки, а саме за 2021 рік 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2020 рік 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток, за 2019 рік 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток.

Отже, позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористані 88 календарних днів основної та додаткової оплачуваних відпусток, проте відповідач протиправно її не виплатив.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області підлягають задоволенню, шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції;

- зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, ) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті суми грошової компенсації за 16 діб невикористаної основної та 12 діб додаткової відпустки за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 16 діб невикористаної основної та 12 діб додаткової відпустки за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпустки за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 16 діб основної та 12 діб додаткової відпусток за 2019 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2020 рік, 15 діб основної та 15 діб додаткової відпусток за 2021 рік, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА