Справа № 560/12221/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

18 листопада 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши заяву в адміністративній справі за позовом Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 у задоволенні позову Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - відмовлено.

05.11.2024 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Книш Оксани Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року призначено до розгляду в порядку письмового провадження заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 560/12221/24.

Розглянувши в письмовому провадженні заяву та вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. При цьому на суд покладається обов`язок перевірити розмір цих витрат на предмет їх обґрунтованості та пропорційності.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копію договору про надання правничої допомоги від 29 серпня 2024 року, у якому зазначено, що гонорар за договором про надання правової (правничої) допомоги у справі складає 3000,00 грн., копію акту виконаних робіт з розрахунком вартості юридичних послуг, які були надані, згідно договору про надання правничої допомоги від 29.08.2024 року, копію платіжної інструкції від 03.09.2024 № 3614-P94T-68TB-XAB3 на суму 3000,00 грн.

Так, за умовами договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2024 року, укладеного між адвокатом Книш О.М. та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , адвокат приймає доручення клієнтів та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу по справі 560/12221/24, яка розглядається Хмельницьким окружним адміністративним судом за позовом Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до клієнта про стягнення АГС та пені.

Порядок оплати наданих адвокатом послуг визначається п. 4 цього договору від 29 серпня 2024 року, згідно якого гонорар адвоката становить 3000, 00 грн. Гонорар сплачується протягом 10 робочих днів з дня підписання даного договору в безготівковій формі на розрахунковий рахунок адвоката.

Як вбачається з акту виконаних робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 560/12221/24, адвокатом Книш О.М. виконані наступні роботи:

- консультація клієнта та роз`яснення з правових питань, ознайомлення з матеріалами справи (2 години);

- підготовка та подання відзиву на позов по справі № 560/12221/24.

Як зазначено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268). Відповідно до іншого рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Як уже зазначалось, у зв`язку з розглядом цієї справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Оцінюючи такі витрати в контексті їх необхідності, реальності та розумності їхнього розміру суд враховує те, що, по перше, дана адміністративна справа є справою незначної складності, що розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). По друге, суд вважає, що визначений загальний час витрачений адвокатом на надання консультації та підготовку відзиву, як і власне загальний розмір понесених витрат є завищеними.

З цього приводу суд враховує те, що обсяг документів у цій справи не є значним, а тому її вивчення та оформлення відзиву не вимагало для адвоката витрачання значного часу та зусиль. Більше того, суд також враховує, що у спорах з подібними правовідносинами є сформованою стала судова практика, в тому числі і Верховного Суду, а тому викладені у відзиві доводи та мотиви відповідача не мали для суду визначального значення при ухваленні судового рішення.

За таких обставин суд за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, керуючись принципом справедливості та виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, характером та предметом даного спору, приходить до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі до 1500,00 грн.

Суд вважає, що така сума компенсації судових витрат в повній мірі відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь відповідача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань позивача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - задоволити частково.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500, 00 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Хмельницьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Грушевського, 87, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 14149591)
Відповідач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Третя особа:

Головуючий суддя П.І. Салюк