Справа № 600/6377/23-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6377/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

18 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

09 липня 2024 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області №1303-п від 05.10.2022 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 », згідно якого визначено на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового Кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-IV, Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб- підприємців» від 14 липня 2020 року № 786-ІХ, Закону України від 12.05.2022 року №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, провести документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , за період діяльності з 19.06.2020 року по 31.08.2022 року щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрована 18.06.2020 року як фізична особа-підприємець та взята на облік як платник податків 19.06.2020 року, основним видом діяльності є: 56.30 Обслуговування напоями. 30.08.2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця.

На підставі наказу №1303-п від 05.10.2022 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 » Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області оформлено повідомлення від 05.10.2022 року №228/Ж4/24-13-24-04 про проведення перевірки з 30.11.2022 року тривалістю 5 робочих днів.

Наказ про проведення позапланової документальної перевірки №№ 1303-п від 05.10.2022 року та повідомлення №228/Ж4/24-13-24-04 від 05.10.2022 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлені ОСОБА_1 05.10.2022 року разом із супровідним листом №7175/6/24-13-24-04 від 05.10.2022 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трекінг 585), відправлення вручено адресату 18.10.2022 року.

06.12.2022 року посадовими особами Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області оформлено акт про ненадання документів №475/Ж6/24-13-24-04/ НОМЕР_1 , в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 не надала на запит Головного управління ДПС у Чернівецькій області жодних документів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 07.12.2022 року №4386/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , який разом із супровідним листом №9588/6/24-13-24-04 від 08.12.2022 року надіслано засобами поштового зв`язку 08.12.2022 року на податкову адресу платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане відправлення вручено адресату 20.12.2022 року.

Актом документальної позапланової невиїзної перевірки від 07.12.2022 року №4386/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства:

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не забезпечено для проведення перевірки первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України - не представлено для перевірки книгу обліку доходів та витрат;

- п.п. 164.1.1, п.п. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.177.1, п. 177.2, п.п. 177.4.5, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 322 499,93 грн, в тому числі за період з 19.06.2020 по 31.12.2020 на суму 47512,54 грн, за 2021 рік - 239 006,49 грн, за період з 01.01.2022 по 31.08.2022 - 35980,89 грн.

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 26 875 грн, в тому числі за період з 19.06.2020 по 31.12.2020 на суму 3959,38 грн, за 2021 рік - 19917,21 грн, за період з 01.01.2022 по 31.08.2022 - 2998,41 грн.

- абз.1 п.2 ч.І ст.7, п.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 287 864,80 грн, в тому числі за період з 19.06.2020 по 31.12.2020 на суму 54526,13 грн, за 2021 рік - 217514,38 грн, за період з 01.01.2022 по 31.08.2022 - 15824,29 грн;

- п.181.1 ст. 181, п. 183,2 ст.183, п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 134882 грн, в тому числі за листопад 2021 року в сумі 29007 грн, за грудень 2021 року в сумі 53647 грн, за січень 2022 року в сумі 52229 грн.

На підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки, відповідачем винесено по відношенню до позивача наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 09.01.2023 року №00000/133/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 403124,91 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 322499,93 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 80624,98 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 09.01.2023 року №00000/134/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 33593,75 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 26875 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 6718,75 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 09.01.2023 року №00000/135/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 168602,50 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями у сумі 134882 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 33720,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 09.01.2023 року №00000/136/Ж10/24-13-24-04, яким застосовано штрафні санкції (штрафи) у сумі 1020 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.01.2023 року № Ф-00000/131/Ж10/24-13-24-04 про сплату єдиного внеску у розмірі 287864,80 грн.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) були направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку разом із супровідним листом від 10.01.2023 року №263/6/24-13-24-04 на її податкову адресу, а саме: АДРЕСА_2 . Вказане відправлення отримано 23.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями та вимогою, 07.06.2023 року представник позивача подав скаргу до ДПС України, в якій просив поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку; призначити документальну позапланову перевірку з питань викладених у цій скарзі. Документи, необхідні для її проведення, будуть надані після отримання відповідного наказу контролюючого органу; прийняти рішення про повне задоволення скарги платника податків ОСОБА_1 та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 09 січня 2023 року податкові повідомлення-рішення №00000/133/Ж10/24-13-24-04, №00000/134/Ж10/24-13-24-04, №00000/135/Ж10/24-13-24-04, №00000/136/Ж10/24-13-24-04, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-00000/131/Ж10/24-13-24-04.

Однак, рішеннями ДПС України від 26.06.2023 року №16783/6/99-00-06-02-01-06 та від 28.06.2023 року №17117/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без розгляду з підстав пропуску строку для її подання.

Вважаючи вказані податкові повідомлення - рішення та вимогу про сплату боргу протиправними, позивач звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-IV (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 78.4 ст. 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 78.5 статті 78 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно пункту 78.6 статті 78 ПК України строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3).

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (пункт 79.5).

Аналізуючи наведені норми колегія суддів приходить до висновку, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, за сукупності двох умов:

- наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава);

- надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

Верховний Суд у постанові 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 сформував висновок щодо застосування норм права, який в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Верховним Судом наголошено, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Верховний Суд також зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Базуючись на вищевказаній правовій позиція, колегія суддів КАС Верховного Суду у постанові від 13 травня 2022 року у справі № 640/32377/20 зазначила про те, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

Досліджуючи матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що всі прийняті в рамках проведення перевірки документи були надіслані позивачу засобами поштового зв`язку на її податкову адресу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, наказ про проведення позапланової документальної перевірки № 1303-п від 05.10.2022р року та повідомлення №228/Ж4/24-13-24-04 від 05.10.2022 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлені ОСОБА_1 05.10.2022 року разом із супровідним листом №7175/6/24-13-24-04 від 05.10.2022 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трекінг 585), відправлення вручено адресату 18.10.2022 року.

У подальшому акт від 07.12.2022 року №4386/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , разом із супровідним листом №9588/6/24-13-24-04 від 08.12.2022 року надіслано засобами поштового зв`язку 08.12.2022 року на податкову адресу платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказане відправлення вручено адресату 20.12.2022 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) були направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку разом із супровідним листом від 10.01.2023 року №263/6/24-13-24-04 на її податкову адресу, а саме: АДРЕСА_2 . Вказане відправлення отримано 23.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів не заперечує проти доводів апелянта, що згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому, у постанові від 17 травня 2023 року у справі № 160/5892/20 Верховний Суд наголосив на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження/податковою адресою. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку в діях податкового органу щодо призначення та проведення перевірки відсутні ознаки порушень процедури проведення перевірки, адже перевірка вірності інформації, яка зазначена у рекомендованих повідомленнях про вручення відправлення, виходить за межі його повноважень.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, позивач не отримувала та не могла отримувати акт перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення і вимогу, так як на день їх складання перебувала і досі перебуває за межами України.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист Адміністрації ДПС України від 24.08.2023 №91-4049218/23-вих., в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 19.11.2022 року здійснено перетин державного кордону на виїзд. Відомості про в`їзд ОСОБА_1 на територію України у період з 15.11.2022 року по 07.06.2023 року у листі Адміністрації ДПС України відсутні. Відповідні відмітки про перетин ОСОБА_1 державного кордону України проставлені і у її паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 07.03.2018 року.

З огляду на зазначене існує об`єктивна суперечність того, що надіслані податковим органом акт від 07.12.2022 року №4386/Ж5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 про результати перевірки, а також оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) були вручені саме ОСОБА_1 згідно наданих рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, адже у вказаний період позивач перебувала за кордоном. Більше того, у зазначених рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення відсутнє зазначення ПІБ особи, яка отримала такі відправлення.

У постанові від 16.08.2023 року у справі № 160/17914/21 Верховний Суд вказав на тому, що платнику податків належить обґрунтувати яким чином не отримання ним відповідних документів мало вплив на суть зазначеного податковим органом допущеного порушення позивачем та відповідного донарахування податкових зобов`язань. Не кожне можливе допущене порушення процедурного питання може мати безумовні наслідки протиправності прийнятого рішення.

Так, у позовній заяві представник позивача наголошував, що у позивача наявні первинні документи, які свідчать про документальне підтвердження витрат на загальну суму 1386332,29 грн., однак такі документи в силу необізнаності позивача про проведення перевірки, не були подані контролюючому органу безпосередньо під час проведення перевірки.

Значний перелік таких документів було додано представником позивача до позовної заяви.

Суд враховує те, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так i на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16 (ЄДРСРУ №78329873), від 24.01 2019 у справі № 820/12113/15 (ЄДРСРУ № 79409332), від 12.02.2019 у справі №820/6512/16 (ЄДРСРУ № 79791393).

Водночас суд звертає увагу, на положення абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 ПК України, згідно яких якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як встановлено судом вище, позивач перебувала поза межами України, а отже не могла отримати акт перевірки та не була обізнана про порушення, які в ньому виявлені, що унеможливило надати відповідні заперечення та докази на спростування позиції ГУ ДПС.

Законодавець передбачив таку можливість для платника податків, однак для її реалізації необхідно отримати акт перевірки, щоб до прийняття контролюючим органом рішення, висновки викладені в ньому, спростувати. В даному разі це право позивач не могла реалізувати.

Одним із принципів, на якому ґрунтується податкове законодавство України є невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства (підпункт 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК України).

Його правова сутність полягає в тому, що особа яка вчинила порушення податкового законодавства має нести визначену законом відповідальність. Однак, не знання платником податків про задокументовані актом перевірки порушення, не свідчать про порушення ним податкового законодавства, а отже в даному разі не може йти мова про невідворотність настання визначеної законом відповідальності.

Дійсно, податкове законодавство в частині повідомлення та надіслання на адресу платника податків актів індивідуальної дії та інших документів, є досить жорстким та визначеним, однак така визначеність має містити гнучкість, яка обумовлена обставинами, коли платник податків обґрунтовано не мав можливість отримати рішення та акти контролюючого органу.

Війна в Україні, відсутність тепла та світла, впливає на звичайний перебіг правовідносин, в тому числі у податковій сфері: люди насамперед прагнуть задовольнити свої людські потреби згідно Піраміди Маслоу, а потім вже виконувати обов`язки. Це є нормальним перебігом подій, і такий перебіг не може створювати перешкоди перед добросовісним платником податків довести правомірність своїх дій шляхом спростування доводів акту перевірки.

Крім цього, суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так на стадіях судового процес, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. У свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливо доводи i надати докази на їх підтвердження. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 826/7704/16.

З огляду на зазначене, суд вважає необ`єктивними висновки проведеної перевірки з огляду на те, що у позивача наявні первинні документи, які на думку представника позивача, такі висновки спростовують.

Колегія суддів не надає оцінки наданим представником позивача первинним документам, оскільки такі документи не були досліджені податковим органом під час проведення перевірки. Не виключеним є те, що у разі дійсної обізнаності позивача про необхідність подання під час перевірки відповідних документів, і відповідно якщо б такі документи були подані, то податковим органом були б зроблені інші висновки.

Водночас, на переконання колегії суддів, обраний ДПС України підхід до розгляду поданої представником позивача скарги на оскаржувані рішення заснований виключно на адміністративному формалізмі, адже у поданій скарзі повідомлено обставини того, що позивач була необізнана про хід проведення перевірки та зазначено прохання провести повторну перевірку, під час якої будуть надані всі необхідні документи.

Позбавлення можливості позивача надати під час перевірки документи на підтвердження відповідних показників податкової звітності, на думку суду, свідчить про необґрунтованість висновків про відсутність у позивача первинних документів, що вплинуло на обґрунтованість і законність прийнятих за результатами перевірки рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість висновків перевірки і відповідно про протиправність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), які базуються на таких висновках.

Доводи апеляційної скарги вищенаведені доводи не спростовують, а тому відсутні підстави для його скасування.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.