Справа № 480/4341/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2024 року Справа № 480/4341/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4341/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби у день виключення із списків особового складу військової частини;
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 6 років служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він до 23.02.2024 проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ). На момент звільнення з військової служби його календарна вислуга становила 11 років 03 місяці 08 днів. Однак, при звільненні з військової служби відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, оскільки не виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, як це передбачено ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а виплатив тільки за 5 повних календарних років.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що позивача звільнено з військової служби наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 200-ОС від 23.02.2024 за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
На підставі вказаного наказу позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 05 повних календарних років, оскільки у НОМЕР_1 прикордонному загоні відсутня інформація про те, що ОСОБА_2 при попередньому звільненні з органів Державної кримінально-виконавчої служби України не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Також зазначає, що на теперішній час взагалі розмір допомоги при звільненні з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII не визначений, а тому немає правових підстав для виплати такої допомоги.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23.02.2024 №200-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 23.02.2024 за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У вказаному наказі зазначено, що вислуга років станом на 23.02.2024 становить: календарна 11 років 03 місяці 08 днів; пільгова - 02 роки 02 місяці 17 днів; загальна - 13 років 05 місяців 25 днів.
Також цим наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 05 повних календарних років.
Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та невиплатив одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення ще за 6 повних календарних років, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби (далі по тексту - Закон № 2011-ХІІ.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби, зокрема через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу).
Також положеннями пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Норми аналогічного змісту закріплено і в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06. 2018 за № 558 (у редакції чинній з 03.01.2024) (далі - Інструкція № 558).
Так, згідно з підпунктом 2 п. 1 глави 9 розділу V Інструкція № 558 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби, зокрема через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу;.
Пунктом 4 глави 9 розділу V Інструкція № 558 визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23.02.2024 №200-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 23.02.2024 за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У вказаному наказі відповідач зазначає, що календарна вислуга років позивач станом на 23.02.2024 становить 11 років 03 місяці 08 днів.
При цьому цим наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 05 повних календарних років.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення лише за 05 повних календарних років, оскільки у НОМЕР_1 прикордонному загоні відсутня інформація про те, що ОСОБА_2 при попередньому звільненні з органів Державної кримінально-виконавчої служби України не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Суд відхиляє такі доводи відповідача, виходячи з наступного.
Згідно з наказом Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" від 14.05.2018 № 59/ОС-18 ОСОБА_3 14.05.2018 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за підпунктом 4 п.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), вислуга років на день звільнення становить: у календарному обчисленні 06 років 00 місяців 21 день, у пільговому обчисленні 07 років 08 місяців 28 днів.
Суд звертає увагу, що вказаний наказ не містить відомостей про виплату позивачу допомоги одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби..
Відповідно до абзацу 1 пункту другого статті 15 Закону №2011-ХІІ, у редакції чинній на час звільнення позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, було визначено, що у разі звільнення з військової служби, зокрема у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Крім того, за змістом пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), у редакції чинній на час звільнення позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, зокрема Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Тобто, обов`язковою умовою для набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при попередньому звільненні є наявность вислуги 10 календарних років і більше.
Згідно з наказом Державної установи "Шосткинська виправна колонія (№66)" від 14.05.2018 № 59/ОС-18 ОСОБА_3 14.05.2018 вислуга років ОСОБА_1 становить у календарному обчисленні лише 06 років 00 місяців 21 день, тому станом на день звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України - 14.05.2018 він не набув право на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відтак, позивач при звільненні з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_2 ) набув право на виплату одноразової грошової допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби, які визначені відповідачем згідно з наказом від 23.02.2024 №200-ОС.
Проте, відповідач нарахував та виплатив ОСОБА_1 таку одноразову грошову допомогу лише за 05 повних календарних років, чим порушив його право на отримання одноразової допомоги при звільненні у належному розмірі.
Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, а належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар