Справа № 620/9223/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/9223/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з уточненим позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.04.2024 у справі №57 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 №36, період роботи: з 18.09.2000 по 09.06.2006 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), з фактичної дати звернення за призначенням пенсії.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу період роботи з 18.09.2000 по 09.06.2006 на посаді «електрогазозварника-врізальника».

Суд ухвалою від 04.07.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було подано відзив на позов, в якому представник зазначив, що розгляд заяви позивача від 15.04.2024 про призначення пенсії здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

У зв`язку з наведеним, представником позивача було подано клопотання про заміну неналежного відповідача, за результатом розгляду якого, суд ухвалою від 21.10.2024 провів заміну неналежного відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

29.10.2024 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області було подано відзив на позов, в якому останній позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Зазначив, що записи трудової книжки не містять інформації щодо умов, в яких працював позивач, зайнятості певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, тощо. Також вказав, що згідно вимог норм законодавства та обставин справи, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи, а саме з 18.09.2000 по 09.06.2006 до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2, оскільки посада не передбачена Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які чинні на період роботи позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

15.04.2024 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2).

Зазначена заява була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та за результатами розгляду прийнято рішення від 24.04.2024 у справі № 57 у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону.

Вказане рішення мотивоване тим, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 18.09.2000 по 09.06.2006, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.02.2024 №ЧнФ/100/Сл-12/02-24 на посаді «електрогазозварника-врізальника», оскільки посада не передбачена Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами КМУ від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 № 36 які чинні на період роботи заявника.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до абзацу 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Так, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 18.09.2000 по 09.06.2006 позивач працював з на посаді електрогазозварника-врізальника.

Спірний період роботи позивача додатково підтверджено пільговою довідкою, виданою АТ «Чернігівгаз» від 13.02.2024 №ЧнФ/100/Сл-12/02-24, де зазначено, що позивач працював повний робоичй день з 18.09.2000 по 09.06.2006 та виконував постійно і безпосередньо різання та ручне зварювання газопроводів і металевих конструкцій за посадою електрогазозварник-вризальник 5 розряду, передбаченої списком № 2 розділу ХХХІІІ код КП 756 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Так, порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Списком №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 передбачено посади газозварники та їх підручні та електрозварники та їх підручні.

Також, відповідно до Списків №2 розділу ХХХІІ «Загальні професії», затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10 (код 756), від 11.03.1994 №162 (код 756) передбачено посаду електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Аналогічні відомості містяться і в Списках № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка була чинна на момент виникнення спірних відносин.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови слугувало те, що посада «електрогазозварника-врізальника» не передбачена Списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 які чинні на період роботи заявника.

З цього приводу суд зазначає, що за висновками Верховного Суду, викладеними у справі №362/5030/16-а, назва посади «електрогазозварник-врізальник» вказує на спеціалізацію як електрогазозварника, і зазначена обставина не свідчить про те, що позивач працював на посаді, яка не передбачена у позиції 33 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2. Окрім того, з довідки від 13.02.2024 №ЧнФ/100/Сл-12/02-24 вбачається, що позивач виконував саме роботи з різання та ручного зварювання газопроводів і металевих конструкцій.

Таким чином, досліджені судом докази, які були в розпорядженні відповідача, засвідчують, що в спірний період роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2.

З урахуванням наведеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.04.2024 у справі №57 є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Міністерством праці України від 01.09.1992 №41.

Пунктами 8 та 9 Порядку №442 встановлено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Позаяк, суд звертає увагу, що відповідач у своїй відмові не заперечує факту, що у період роботи позивача атестація робочих місць на яких він працював в період з 18.02.2000 по 09.06.2006 проводилась своєчасно.

А отже, зважаючи на те, що на час звернення з заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 57 років, його страховий стажу становить 31 рік, при необхідному віку 60 років та 31 року страхового стажу, врахувавши період роботи з шкідливими і важкими умовами праці (список №2) з 18.09.2000 по 09.06.2006 та визнаний відповідачем пільговий стаж 2 роки 03 місяці та 22 дні, що сукупно є більше половини необхідного пільгового стажу, суд вважає, що позивач має право призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, тобто зі зменшенням на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців шкідливої роботи.

В той же час, щодо вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 №36, період роботи: з 18.09.2000 по 09.06.2006 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), з фактичної дати звернення за призначенням пенсії, суд зазначає що чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, а обов`язок з виплати пенсії буде покладено на пенсійний орган, на обліку в якому знаходиться позивач, належним способом захисту порушених прав у межах спірних правовідносин є необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновку суду, оскільки при розгляді справи за адміністративним позовом про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити пенсію, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про призначення такої пенсії, що не належить до компетенції суду.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню 484,48 грн судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.04.2024 у справі №57 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд.1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54020, ).

Повне рішення суду складено 12.11.2024.

Суддя Л.О. Житняк