Справа № 620/12291/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Чернігів Справа № 620/12291/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про визнання протиправної та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) 10.09.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області (далі Укртрансбезпека, відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19.06.2024 №074582 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що автомобіль, який був зупинений посадовими особами контролюючого органу, переданий ним, як фізичною особою, в оренду ТОВ «БЛА БАС ТРЕВЕЛ» відповідно до нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, він не є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того, ФОП ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення, тому не мав можливості приймати участь у її розгляді та своєчасно надати підтверджуючі документи.

Ухвалою суду від 17.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для надання відзиву на позов та пояснень.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити та пояснив, що під час рейдової перевірки водій не надав ні договору оренди транспортного засобу, ні тимчасового реєстраційного талону. За таких обставин, за основу при прийнятті рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу були взяті ті факти та докази, що мали місце на час проведення рейдової перевірки 01.05.2024. Згідно даних з реєстраційних документів власником транспортного засобу є позивач. Інші документи, які б свідчили про використання транспортного засобу для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень іншою особою на законних підставах, водієм на час проведення перевірки не надані. Також відповідач зауважив, що Укртрансбезпека не може відповідати за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції, які від нього не залежать, та обов`язок якого обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення і виду послуг відправлення.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує такі обставини.

ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, днз НОМЕР_1 (а.с. 40).

Відповідно до щотижневого графіку рейдових перевірок, направлення на перевірку посадовими особами Відділу 01.05.2024 проведено рейдову перевірку належного позивачеві транспортного засобу (а.с. 38-39).

За результатами складено акт №059707 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зафіксовано, зокрема відсутність у водія на момент перевірки необхідних документів для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, а саме: договору із замовником транспортних послуг, протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (ТЗ обладнаний цифровим тахографом) (а.с. 41).

Відповідно до наданих водієм під час перевірки документів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, договору особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, власником автомобіля є ОСОБА_1 (а.с. 40).

13.05.2024 Відділом сформовано позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначене на 29.05.2024. Однак конверт з повідомленням повернувся адресату неврученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42).

У зв`язку з неврученням позивачу відправлення, відповідач 04.06.2024 повторно сформував йому повідомлення про розгляд 19.06.2024 справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Конверт з повідомленням також повернувся адресату неврученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 43).

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом винесено постанову від 19.06.2024 №074582 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000,00 грн. за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевезення пасажирів без наявності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт») (а.с. 44).

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що позивачем не спростовується факт виявленого порушення, підставою позову є виключно недотримання відповідачем процедури винесення спірної постанови.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 39 Закону установлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

Аналіз положень статті 39 Закону дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення вантажних перевезень не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 18 Закону з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням;

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пунктів 2, 19 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону установлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до матеріалів прави 01.05.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки під час рейдової перевірки виявлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог абзацу 3 частини першої статті 60 Закону (перевезення пасажирів без наявності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону), а саме: під час перевірки водієм не було надано договір із замовником транспортних послуг, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Фактично наявні: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та договір особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив про непоширення на нього вимог Закону, оскільки ФОП ОСОБА_1 не був перевізником.

На підтвердження наведеного позивач надав нотаріально завірений договір найму (оренди) транспортних засобів, укладений 25.04.2024 між фізичною особою ОСОБА_1 (наймодавець) та ТОВ «БЛА БАС ТРЕВЕЛ» (наймач), відповідно до умов якого позивач передав наймодавцю належні йому на праві приватної власності транспорті засоби, у тому числі MERCEDES-BENZ, днз НОМЕР_1 (а.с. 8).

Разом з тим, суд звертає увагу, що Законом чітко визначено, що за перевезення пасажирів за відсутності саме на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, настає відповідальність, визначена абзацом 3 частини першої статті 60.

Вказаний договір був відсутній у водія як на момент проведення перевірки, так і не надавався ОСОБА_1 під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку з чим відповідач був об`єктивно позбавлений можливості перевірити зазначені обставини.

За основу при прийнятті рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу беруться ті факти та докази, що мали місце на час проведення рейдової перевірки. У свою чергу, згідно даних з реєстраційних документів власником транспортного засобу є позивач. Водієм на час проведення перевірки не надано інших документів, які б свідчили про використання транспортного засобу для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень іншою особою на законних підставах, як того вимагає стаття 39 Закону.

Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року по справі №640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Крім того, згідно із частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Разом з тим, відповідно до абзацу 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів (далі ТЗ), оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379 (далі - Інструкція №379), якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі «Особливі відмітки» тимчасового реєстраційного талона робиться запис «Дійсний до ____________ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії N___».

Суд зазначає, що відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства, у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 по справі №804/8740/16 сформулював правові висновки, відповідно до яких, попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції №379 та пункту 16 Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися за його отриманням, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Приписами статті 39 Закону унормовано, що автомобільний перевізник повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, для транспортних засобів, що перебувають у користуванні фізичних чи юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність якого є обов`язковою згідно із наведеними вимогами, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Крім того, пунктом 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1145, установлено: належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Разом з тим, у даному випадку, ОСОБА_1 не надано належних доказів, які підтверджують наявність відомостей про належного користувача транспортного засобу, а саме ТОВ «БЛА БАС ТРЕВЕЛ», в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент вчинення правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що при проведенні перевірки посадовим особам відповідача, водієм договір найму (оренди) транспортного засобу наданий не був, як і не надано акт прийому-передачі транспортного засобу оренду, передбачений пунктом 8 Договору, та тимчасовий реєстраційний талон.

Також суд враховує, що водій під час перевірки жодних заперечень щодо процедури проведення рейдової перевірки не вказав, в акті не зазначив, від надання пояснень відмовився.

При цьому, неперебування водія у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не спростовує порушення, за яке на позивача накладено штраф. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 41 зворот), основним видом господарської діяльності позивача є 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.

Судом також досліджено долучений відповідачем до матеріалів справи відеозапис з бодікамери перевіряючого, відповідно до якого водій декілька разів підтвердив, що працює на ПП «Скайтрансавто».

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Як встановлено у частині четвертій статті 217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються у встановленому законом по рядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

До адміністративно-господарських санкцій належить й адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, підставою для притягнення учасника господарських відносин до господарсько-правової відповідальності є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

У акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом зафіксовано порушення перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що під час проведеного заходу контролю було виявлено порушення позивачем вимог законодавства України про автомобільний транспорт, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції, у розмірі, який відповідає положенням Закону №2344.

Щодо доводів позивача про неповідомлення його про розгляд справи, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок №1567), пунктом 25 якого передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності) (пункт 26).

Відповідно до пункту 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач двічі направляв повідомлення про розгляд справи на адресу ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), вказану в усіх документах позивача, у тому числі: Витязі №49475 з реєстру платників єдиного податку, Договорі найму (оренди) транспортних засобів, Податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, Договорі особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті (а.с. 7-11, 40), а також позовній заяві (а.с. 42, 43), однак конверти повернулись адресату неврученими з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За наведених обставин, суд вважає, що Укртансбезпека не може нести відповідальність за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції позивачем, які від суб`єкта не залежать, оскільки обов`язок відповідача обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення та виду послуг відправлення.

Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. При цьому, відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).

Крім того, лише на позивача покладено обов`язок отримання цієї кореспонденції.

Свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу та, в подальшому, посилання на те, що відповідач не повідомив про дату, час та місце розглядом справи, не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Порядку №1567 та Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи суд вважає, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про визнання протиправної та скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2024 року.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150).

Суддя С.В. Бородавкіна