Справа № 420/27798/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Волинської митниці (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/100229/2 від 09.08.2024 р.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.04.2020 р. між ТОВ "Аквафрост" (Покупець) та компанією "Brodrene Sperre AS" (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір № 30/04/20-38, на підставі якого "Brodrene sperre AS" згідно інвойсу від 05.08.2024 р. № 1000432 поставило позивачу товар на суму 94350 дол. США. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 р. № UA205140/2024/100229/2, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "Аквафрост" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 05.09.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

20.09.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України за МД № 24UA96U9 від 09.08.2024 р., не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Зокрема, відповідно п.5.4 зовнішньоекономічного контракту № 30/04/20-38 від 30.04.2020 р. розрахунки можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу. В рахунку-фактурі № 1000432 від 05.08.2024 р. зазначена сума 94350 дол. США у формі передоплати. Наданий банківcький платіжний документ № 400564 від 13.06.2024 р. на суму 149295 дол. США. Відповідно гр.70 платіжної інструкції оплата здійснена відповідно проформи № 100100 від 30.05.2024 р., вартість в якій становить 471750 дол. США. Платіжний документ не ідентифікується з оплатою за конкретну партію товару. Згідно п.2 договору (контракту) про перевезення № 11/05/2023 від 11.05.2024 р. Замовник подає Перевізнику Заявку на перевезення, яка є невід`ємною частиною договору, однак заявка не подана до митного оформлення. Наданий позивачем прайс-лист товару від 30.05.2024 р. є пропозицією одного найменування товару. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. У зв`язку з цим, декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Декларант не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що повідомив листом від 09.08.2024 р. Таким чином, оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості й усунули зазначені митним органом розбіжності, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України ) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала МД UA100130/2024/283755 від 15.07.2024 р., де вартість товару зі схожими характеристиками становить 5,70 дол. США/кг.

27.09.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність викладених у ньому обставин, так як позивачем надано повний пакет документів, яким підтверджено всі складові митної вартості задекларованого товару, а доводи відповідача ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірно встановлених фактах.

Ухвалою від 17.10.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2020 р. між компанією "Brodrene Sperre AS" (Постачальник) та ТОВ "Аквафрост" (Покупець) укладено контракт № 30/04/20-38, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. Номенклатура, асортимент, кількість і вартість, а також інші необхідні характеристики Товару, попередньо узгоджені Сторонами, вказуються в інвойсі, який є невід`ємною частиною даного Контракту. Поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником (п.п.1.1, 1.2 контракту).

Згідно п.1.3 контракту товаросупровідні документи, які Постачальник повинен надати Покупцю на кожну партію товару: товарно-транспортна накладна (коносамент, CMR, авіанакладна, залізнична накладна) - 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) - 1 оригінал, 3 копії; якісний сертифікат виробника - 1 оригінал, 3 копії; декларація виробника - 1 оригінал, 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми - 1 оригінал, виписаний на кожен контейнер/автомобіль окремо; пакувальний лист - 1 оригінал, 3 копії; інвойс - 3 оригінали.

Пунктом 2.2 контракту передбачено, що загальна кількість Товару, що поставляється, повинно бути погоджено Сторонами. Загальна кількість Товару, що поставляється не обмежена і складається з суми поставок. Товар поставляється Постачальником, якщо інше не вказано в інвойсі з наданням Покупцеві товаросупровідних документів.

За приписами п.п.3.1, 3.2, 3.5 контракту за замовленням Покупця на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження Товару Постачальник висилає по факсу/е-mali проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження. Поставка товарів за цим Договором повинна здійснюватися Покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до "ІНКОТЕРМС-2010") обумовлюються в інвойсах до цього Контракту. Остаточна вага вантажу визначається згідно з товаросупровідними документами. При цьому можливе відхилення у вазі в межах +/-10 % у зв`язку з технологічними особливостями заморозки згідно "Рекомендація. Продукція, фасована в упаковці. Загальні вимоги до кількості. Р50-056-96 від 01.01.97".

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 контракту ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені Сторонами. Вони вказуються в інвойсі на кожну поставку товару. Загальна сума Контракту складається із сум поставок, зазначених в інвойсах на кожну окрему поставку.

Згідно п.п.5.3, 5.4, 5.6 контракту сума, умови та валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі до Контракту на кожну конкретну поставку Товару. Платежі по даному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Всі митні платежі, збори, податки та інші витрати, пов`язані з підписанням та виконанням даного Контракту, в країні Покупця оплачуються Покупцем. Аналогічні митні платежі, збори, податки та витрати в країні Постачальника і в третіх країнах оплачуються Постачальником.

На виконання умов даного контракту "Brodrene Sperre AS" поставлено ТОВ "Аквафрост" товар - креветка (Pandalus borealis) в панцирі з головою, варено-морожені без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, розмірний ряд 90-120 шт/кг - 18500 кг, дата

виробництва (заморожування) - 01.05.2024-02.06.2024, термін зберігання 24 місяці, виробник VL-61 Halstensen Prawns AS.NO.

09.08.2024 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 24UA96U9. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 05.08.2024 р. № 1000432; рахунок-проформу від 30.05.2024 р. № 100100; сертифікат якості від 05.08.2024 р. б/н; автотранспортну накладну від 05.08.2024 р. б/н; міжнародний ветеринарний сертифікат від 06.08.2024 р. № 24400 097828; сертифікат про походження товару від 05.08.2024 р. № AR627476764; платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 13.06.2024 р. № 400564; рахунок-фактуру наданих транспортних послуг від 07.08.2024 р. № 840; документ, що підтверджує вартість перевезення від 07.08.2024 р. № 000000194; прейскурант (прайс-лист) від 30.05.2024 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 30.04.2020 р. № 30/04/20-38; договір (контракт) про перевезення від 11.05.2023 р. № 11/05/2023; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації від 09.08.2024 р. № 11758586; копію митної декларації країни відправлення від 05.08.2024 р. № 135434.

За результатами перевірки МД № 24UA96U9 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення, в якому вказано про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 та ст.54 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Листом від 09.08.2024 р. декларант повідомив про надання всіх документів, а тому більше додаткових документів надавати не будуть.

09.08.2024 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/000229/2, в якому вказано що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України за МД № 24UA96U9 від 09.08.2024 р., не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Зокрема, відповідно п.5.4 зовнішньоекономічного контракту № 30/04/20-38 від 30.04.2020 р. розрахунки можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу. В рахунку-фактурі № 1000432 від 05.08.2024 р. зазначена сума 94350 дол. США у формі передоплати. Наданий банківcький платіжний документ № 400564 від 13.06.2024 р. на суму 149295 дол. США. Відповідно гр.70 платіжної інструкції оплата здійснена відповідно проформи № 100100 від 30.05.2024 р., вартість в якій становить 471750 дол. США. Платіжний документ не ідентифікується з оплатою за конкретну партію товару. Згідно п.2 договору (контракту) про перевезення № 11/05/2023 від 11.05.2024 р. Замовник подає Перевізнику Заявку на перевезення, яка є невід`ємною частиною договору, однак заявка не подана до митного оформлення. Прайс-лист товару від 30.05.2024 р. є пропозицією одного найменування товару. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. У зв`язку з цим, декларанту запропоновано надати додаткові документу для підтвердження митної вартості товарів: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Декларант не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що повідомив листом від 09.08.2024 р. Таким чином, оскільки позивачем не подано документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, митниця може відмовити у визначенні заявленої митної вартості. У митного органу відсутні підстави для застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України ) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар на рівні - 5,70 дол. США/кг за МД № UA100130/2024/283755 від 15.07.2024 р.

Вважаючи дане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із позовною заявою про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме:

- відповідно п.5.4 зовнішньоекономічного контракту № 30/04/20-38 від 30.04.2020 р. розрахунки можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу. В рахунку-фактурі № 1000432 від 05.08.2024 р. зазначена сума 94350 дол. США у формі передоплати. Наданий банківcький платіжний документ № 400564 від 13.06.2024 р. на суму 149295 дол. США. Відповідно гр.70 платіжної інструкції оплата здійснена відповідно проформи № 100100 від 30.05.2024 р., вартість в якій становить 471750 дол. США. Платіжний документ не ідентифікується з оплатою за конкретну партію товару;

- в порушення п.2 договору про перевезення від 11.05.2024 р. № 11/05/2023 не надано заявку на перевезення;

- наданий позивачем прайс-лист товару від 30.05.2024 р. є пропозицією одного найменування товару. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;

- не надано усі додатково витребувані у декларанта документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Щодо тверджень відповідача про наявність розбіжностей у наданих документах стосовно інформації про оплату, то суд зазначає наступне.

Пунктом 5.4 контракту від 30.04.2020 р. № 30/04/20-38 передбачено, що платежі по даному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу.

Позивачем до митного оформлення було надано проформу-інвойс від 30.05.2024 р. № 100100 на суму 471750 дол. США, інвойс від 05.08.2024 р. № 100432 на суму 94350 дол. США. та платіжну інструкцію в іноземній валюті від 13.06.2024 р. № 400564 на суму 149295 дол. США.

Тобто, сума, вказана в платіжній інструкції, є меншою, ніж сума, зазначена в проформі-інвойсі.

В той же час відповідно до умов, вказаних в проформі-інвойсі, передплата повинна становити не менше 30 %. Оскільки загальна сума по проформі-інвойс становить 471750 дол. США, то платіжною інструкцією було здійснено передплату 30 % від загальної суми, вказаної в інвойсі, що не суперечить умовам контракту.

За змістом вимог ч.ч.1, 2 ст.53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, надаються лише у випадку, коли рахунок було сплачено. В даному випадку на момент проведення митного оформлення товар не було оплачено. Подання платіжного документа до митного оформлення не є обов`язковим та жодним чином не впливає на формування митної вартості.

Суд зауважує, що у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 803/3649/15.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.03.2023 р. у справі № 420/18880/21, від 17.04.2018 р. у справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні).

Таким чином, наявність документу про оплату товару (навіть якщо в інвойс на цей товар вказано що є передоплата) жодним чином не може впливати на ціну зазначеного товару.

Доводи відповідача про ненадання до митного оформлення заявки на перевезення не відповідають дійсності, оскільки позивачем надавалася заявка на перевезення від 02.08.2024 р. № 63, про що вказано позивачем і в листі від 09.08.2024 р. на вимогу митного органу про надання додаткових документів.

Крім того, ч.2 ст.53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутній такий документ як заявка. Заявка на перевезення вантажу не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.09.2019 р. у справі № 813/4202/16.

Твердження відповідача про ненадання транспортних (перевізних) документів є безпідставними, так як до митного оформлення надавалися автотранспортна накладна від 05.08.2024 р., договір про транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях від 11.05.2023 р. № 11/05/2023, заявка на перевезення від 02.08.2024 р. № 63, довідка про транспортні витрати від 07.08.2024 р. № 000000194, рахунок-фактуру від 07.08.2024 р. № 840.

З вищевказаних документів слідує, що 11.05.2024 р. між ТОВ "МАГІСТРАЛЬ-ТРАНС" (Перевізник) та ТОВ "Аквафрост" (Замовник) укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 11/05/2023, за умовами якого Перевізник зобов`язується надати Замовникові послуги з організації перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях на умовах цього Договору та підписаних Сторонами Заявок, а Замовник зобов`язується оплатити ці послуги (п.1.1 договору).

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що ціни на послуги узгоджуються Сторонами в Заявках. Розрахунки за виконані послуги провадяться в національній валюті України по безготівковому розрахунку шляхом перерахування на поточний рахунок Перевізника протягом 21 календарного дня з моменту одержання Замовником від Перевізника рахунку-фактури та документів, що підтверджують факт надання послуг з перевезення належним чином: акту виконаних робіт, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних з відміткою про прийняття вантажу за підписом вантажоодержувача, що скріплено печаткою вантажоодержувача.

На виконання умов даного договору ТОВ "МАГІСТРАЛЬ-ТРАНС" здійснило перевезення належного позивачу вантажу та виставило ТОВ "Аквафрост" рахунок-фактуру від 07.08.2024 р. № 840 на загальну суму 200000 грн. за послуги з міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Ellingsoj (Norway) - Дніпро (Україна).

Також перевізником надано довідку від 07.08.2024 р. № 000000194, згідно якої транспортні витрати по перевезенню вантажу за маршрутом Ellingsoj (Norway) - Ягодин (Україна) - 140000 грн., за маршрутом Ягодин (Україна) - Дніпро (Україна) - 60000 грн., разом - 200000 грн.

Вказані документи повністю узгоджуються між собою та жодних суперечностей не містять.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 р. у справі № 804/16553/14 зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що надані позивачем митному органу документи є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваного товару згідно із положеннями ч.2 ст.53 МК України для визначення митної вартості.

Доводи відповідача про ненадання декларантом виписки з бухгалтерської документації суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином саме інвойс є первинним документом, оскільки у ньому відображено відомості про господарську операцію.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом є митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

З огляду на викладене, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України), є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію із взяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів та інвойс, який входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно ч.2 ст.53 МК України.

Тому виписка з бухгалтерської документації не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Стосовно зауважень до прай-листа, то суд вказує на те, що прайс-лист - це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та за жодних умов не може бути первинним документом для визначення митної вартості товару.

В комерційній практиці при просуванні товару на ринок одним із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).

При розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка міститься в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Позивачем при митному оформленні товарів був поданий прайс-лист від 30.05.2024 р., в якому ціна товарів, пред`явлених до митного оформлення, повністю збігається з задекларованою позивачем ціною товарів.

Прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товарів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2020 р. у справі № 810/690/17.

Твердження відповідача про ненадання декларантом каталогів, специфікацій виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, суд вважає безпідставними, так як, по-перше, специфікації між позивачем та постачальником не укладалися, а каталоги у позивача відсутні, у зв`язку з чим вимога про надання документів, яких не існує, є неправомірною; по-друге, такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 р. № UA205140/2024/100229/2 відповідачем використано для коригування митної вартості товару МД від 15.07.2024 р. UA100130/2024/283755.

В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив цю МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 р. № UA205140/2024/100229/2 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. В той же час позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 р. № UA205140/2024/100229/2, а тому позовні вимоги ТОВ "Аквафрост" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Аквафрост", то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,80 грн.

Стосовно витрат на правничу допомогу позивачем у позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та вказано, що остаточний розрахунок буде подано у відповідності до вимог законодавства. У зв`язку з цим, питання про розподіл витрат на правничу допомогу буде вирішуватися після надходження відповідної заяви позивача з доказами понесених витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" (68000, Одеська область, місто Чорноморськ, село Бурлача Балка, вул.Центральна, буд.1-Е, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі(з), вул.Призалізнична, буд.13, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 р. № UA205140/2024/100229/2.

Стягнути з Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі(з), вул.Призалізнична, буд.13, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" (68000, Одеська область, місто Чорноморськ, село Бурлача Балка, вул.Центральна, буд.1-Е, ) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко