Справа № 620/7524/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/7524/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №41дс «Про накладання дисциплінарного стягнення» яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при проведенні відносно позивача дисциплінарного провадження на виконання наказу від 05.04.2024 №45-дп порушено ряд вимог Закону №889 та Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (зі змінами) та інші законодавчі акти, а саме: позивача не було ознайомлено з наказом від 05.04.2024 №45дп «Про порушення дисциплінарного провадження», в оскаржуваному наказі відсутня юридична кваліфікація дій державного службовця за вчинення яких до позивача застосоване дисциплінарне стягнення. А отже, за відсутність юридичної кваліфікації дій позивача застосований до нього вид дисциплінарного стягнення не може вважатися пропорційним ступеню його вини. Також, у оскаржуваному наказі відсутні посилання на конкретні посадові обов`язки, які на думку відповідача порушені позивачем.

Суд ухвалою від 19.06.2024 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. В подальшому, суд ухвалою від 05.07.2024 залишив без задоволення клопотання представника Головного управління ДПС у Чернігівській області про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача протягом встановленого судом строку надано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає, вважає позов безпідставним та необгрунтованим, та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Наполягає на наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 працює на посаді головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області.

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Чернігівській області відповідно до ст.69 Закону України від 10.12.2015 №889-VII «Про державну службу» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон №889) постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 «Про затвердження Порядку здійснення дисциплінарного провадження» (зі змінами), Порядку здійснення дисциплінарного провадження у Державній податковій службі України, затвердженого наказом ДПС від 09.02.2023 №34 (зі змінами), на підставі наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 05.04.2024 №45-дп «Про порушення дисциплінарного провадження», доручення в. о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області від 04.04.2024 №51/25-01-01-01-11 до доповідної записки сектору з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС Чернігівській області від 29.03.2024 №137/25-01-14-16, складеної за результатами перевірки з питань, викладених у листі ДПС України від 27.02.2024 №5260/7/99-00-14- 02-07 щодо фактів вчинення дій працівниками ГУ ДПС у Чернігівській області стосовно платників податків, по яких наказам ГУ ДПС у Чернігівській області врегульовано конфлікт інтересів, за результатами якої складено акт перевірки від 25.03.2024 №5/25-01-14-13, розглянуто дисциплінарну справу головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області Василець Марини та винесено оскаржуваний наказ.

Відповідно до змісту оскаржуваного наказу, дисциплінарною комісію встановлено, що згідно з інформацією, викладеною у листі ДПС, головним державним Інспектором відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління додаткових сервісів ГУ ДПC у Чернігівській області ОСОБА_2 здійснено вхід до IKC «Єдине вікно подання електронної звітності» 22.01.2024 та перегляд журналу прийому, здійснено входи до IKC «Податковий блок» 03.11.2023, 15.01.2024, 22.01.2024, 23.01.2024, 19.02.2024 пошук реєстраційних даних та перегляд ІКП га податкової звітності по ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який є рідним братом чоловіка; здійснено входи до IKC «Податковий блок» 09.11.2023, 16.01.2024, пошук реєстраційних даних та перегляд податкової звітності, здійснено входи до IKC «Єдине вікно подання електронної звітності» 10.10.2023, 15.01.2024, 16.01.2024, та перегляд журналу прийому, по ФОП ОСОБА_4 (PHOKПП НОМЕР_2 ), який є її чоловіком; здійснено входи до IKC «Єдине вікно подання електронної звітності» 23.01.2024, 25.01.2024 та перегляд журналу прийому, здійснено входи до IKC «Податковий блок» 03.11.2023, 17.11.2023, 16.01.2024, 18.01.2024, 12.02.2024 пошук реєстраційних даних та перегляд IKП та податкової звітності по ФОП ОСОБА_5 (PHOKПП НОМЕР_3 ), який є її братом.

Згідно з посадовою інструкцію ОСОБА_1 була відповідальною за здійснення організації та контроль за обліком об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням:

контроль за опрацюванням повідомлень про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням;

контроль за формуванням реєстру об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням

контроль за повнотою, достовірністю та актуальністю реєстраційних та облікових даних реєстру об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

вжиття заходів щодо забезпечення повноти обліку платників податків за неосновним місцем обліку, які мають об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням оподаткування, але не перебувають на обліку a6o зняті з обліку за неосновним місцем обліку;

здійснення заходів щодо зняття з обліку платників податків за неосновним місцем обліку, зняття з обліку за неосновним місцем обліку;

організація i контроль за реєстрацією та обліком / зняттям з обліку фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність;

контроль за повнотою охоплення обліком платників податків, в тому числі платників єдиного внеску, проведення звірок з даними державних реєстрів, вжиття заходів для забезпечення повноти охоплення обліком платників податків, платників єдиного внеску,

контроль за формуванням та веденням реєстру фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність;

контроль за повнотою, достовірністю та актуальністю реєстраційних та облікових даних, станів платників фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність;

ведення Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної aгpecii Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операцій Об`єднаних сил (OOC); надання усних консультацій платникам податків у межах компетенції.

Положення про управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області затверджено 20.11.2023 в.о., начальника ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_6 .

До основних завдань i функцій управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області зокрема належить:

п.7.2.1. координація роботи, організація та забезпечення виконання завдань, спрямованих на виконання ГУ ДПС у Чернігівській області завдань, визначених законами України, указами та дорученнями Президента України, актами KMУ, дорученнями Прем`єр міністра України, нормативно-правовими актами, розпорядчими документами ДПС та ГУ ДПС у Чернігівській області;

п.28.2. реєстрація та облік платників;

п.38.2. надання адміністративних послуг, координація та контроль за ix наданням;

п.40.2. приймання податкової, фінансової та іншої звітності засобами комунікації;

п.48.2. організація роботи, пов`язаної із захистом персональних даних при ix обробці, відповідно до законодавства;

п.56.2.5. використання інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків структурними підрозділами ГУ ДПС у Чернігівській області;

п.59.2.7. використання в установленому порядку інформаційних ресурсів ДПС.

Василець Марині присвоєно ідентифікатор/логін користувача в IKC ДПС України mvasylets 103808 та ID користувача/працівника НОМЕР_4 .

Згідно з інформацією з Журналу аутентифікації користувачів підсистеми «Адміністрування системи» IKC «Податковий блок» під ідентифікатором/логіном користувача в системі mvasyletsl03808 здійснено входи до IKC «Податковий блок» 03.11.2023, 09.11.2023, 17.11.2023, 15.01.2024, 16.01.2024, 18.01.2024, 22.01.2024, 23.01.2024, 12.02.2024 з ІР-адреси 10.80.240.162.

Доступ до IKC «Податковий блок» (режимів, які зазначені у додатку до листа ДПС) ОСОБА_1 надавався згідно зі службовою запискою від 09.09.2022 №593/25-011201. У вказаній службовій записці наявний підпис головного державного інспектора відділ обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області Василець Марини про ознайомлення з вимогами Порядку доступу до інформації в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно комунікаційних системах ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.05.2020 № 216 (далі Порядок №216).

Відповідно до даних IKC органів ДПС станом на 01.03.2024 у ФОП ОСОБА_3 , який є рідним братом чоловіка ОСОБА_1 (PHOKIDI ) відкрито 6 IKП. Сформованою довідкою по запиту користувача з визначенням ID працівника, який вносив зміни, було встановлено, що всі нарахування по єдиному податку з фізичних осіб (КБК 18050400) з 01.10.2023 по 29.02.2024 були внесені в автоматичному режимі без ручного втручання. Разом з тим протягом жовтня-листопада 2023 року по земельному податку з фізичних осіб (КБК 18010700) були проведені 2 операції, що зменшують нарахування на загальну суму 23,49 грн., та 2 операції, що збільшують нарахування на загальну суму 26,65 грн., працівником з ID 75D0B619D4D80AE2E053C0A8016D2058.

Відповідно до даних IKC органів ДПС станом на 01.03.2024 у ФОП ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_1 (PHOKIHI НОМЕР_2 ) відкрито 8 IKП. Сформованою довідкою по запиту користувача з визначенням ID працівника, який вносив зміни, було встановлено, що всі нарахування по єдиному податку з фізичних осіб (КБК 18050400) та єдиному соціальному внеску (КБК 71040000) з 01.10.2023 по 29.02.2024 були внесені в автоматичному режимі без ручного втручання. Разом з тим, по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) була проведена 1 операція, що зменшує нарахування на суму 44151,20 грн працівником з ID CC54ABE4ACB102B0E043C0A8016D28EA, та 1 операція, що збільшує нарахування на суму 50773,88 грн працівником з ID E5B5344E390E0360E0530A2142074F75.

Відповідно до даних IKC органів ДПС станом на 01.03.2024 у ФОП ОСОБА_5 , який є братом ОСОБА_1 (PHOKПП ) відкрито 4 IKП. Сформованою довідкою по запиту користувача з визначенням ID працівника, який вносив зміни, було встановлено, що всі нарахування з 01.10.2023 по 29.02.2024 були внесені в автоматичному режимі без ручного втручання.

ФОП ОСОБА_3 (PHOKIHI НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у ГУ ДПС у Чернігівській області (Менський рн). ФОП ОСОБА_4 (PHOKIHI НОМЕР_2 ) перебуває на обліку у ГУ ДПС у Чернігівській області (м. Чернігів). ФОП ОСОБА_5 (PHOKПFI НОМЕР_3 ) перебуває на обліку у ГУ ДПС у Чернігівській області (м. Чернігів).

Наказом ГУ ДПС у Чернігівській області від 28.06.2022 №94 врегульовано потенційний конфлікт інтересів шляхом усунення ОСОБА_1 від вчинення дій, прийняття рішень чи участі в його прийнятті стосовно ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФOП ОСОБА_5 .

Документи, які б підтверджували наявність завдань у ОСОБА_1 стосовно ФОП ОСОБА_3 (PHOKIHI НОМЕР_1 ), ФOП ОСОБА_4 (РНОКІП1 НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_5 (PHOKIHI НОМЕР_3 ), в ході перевірки не надавалися.

Від головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області Василець Марини отримано пояснення від 08.03.2024 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області щодо інформації, викладеної у листі ДПС.

В поясненні ОСОБА_1 підтвердила, що нею було здійснено перегляд поданої звітності по вищевказаним платникам через IKC «Єдине вікно подання електронної звітності» та через режим «Подана звітність» IKC «Податковий блок» для уточнення того, чи надійшла від ФОП ОСОБА_3 , ФOП ОСОБА_4 та ФOП ОСОБА_5 податкова звітність, яка причина неприйняття звітності, оскільки звітність подавалася платниками в електронному вигляді з використанням кваліфікованого електронного підпису (KEП). Зазначила, що перегляд реєстраційних даних та поданої звітності здійснювався нею однаково по всіх фізичних особах-підприємцях Чернігівської області виключно в рамках виконання своїх функціональних обов`язків, коригувань поданої податкової звітності та змін в IKП платників нею не здійснювалося, службова інформація в особистих цілях не використовувалася та не передавалася стороннім особам.

Від заступника начальника управління - начальника відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_7 (безпосереднього керівника державного службовця ОСОБА_1 ) отримано пояснення від 07.03.2024 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області щодо інформації, викладеної у листі ДПС. В поясненні ОСОБА_8 зазначила, що вона не надавала ОСОБА_1 жодних завдань стосовно фізичних осіб - підприємців ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

При цьому, комісією враховано відсутність у позивача дисциплінарних стягнень. Також враховано, що згідно з характеристикою позивач зарекомендувала себе як кваліфікований, сумлінний працівник, який добре володіє і повноцінно використовує в роботі чинне законодавство та нормативно правові-акти з питань, що відносяться до службових обов`язків. В роботі проявила себе як ініціативний, активний, наполегливий та не позбавлений творчого ставлення до справи працівник. Також враховано результати службової діяльності, які оцінено позитивно.

Також за результатами пояснень та документів, що містяться в дисциплінарній справі, комісія дійшла висновку, що перегляд інформації з ІКС «Податковий блок» не призвів до значних втрат робочого часу, настання тяжких наслідків або заподіяння збитків.

Дисциплінарна комісія, прийнявши до уваги пояснення безпосереднього керівника, дійшла висновку, що такі дії можуть свідчити про порушення вимог п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (із змінами i доповненнями) та п. 5.1 Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах ДПС, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 № 52. Дисциплінарною комісією встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889, який полягає в перегляді інформації в IKC «Податковий блок» без службових на це підстав та доручень керівництва, що в свою чергу свідчить про неефективне використання робочого часу в цілях отримання інформації поза межами своїх посадових обов`язків, що призвело до порушень:

п. 7.2., п. 7.3. Розділу 7 Порядку № 216 в частині перегляду інформації в особистих цілях;

п. 5.1. Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 № 52 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу, не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників;

п. 1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників.

Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія вирішила рекомендувати на підставі статей 65, 66 Закону № 889, зважаючи на пом`якшувальні обставини, застосувати до головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Чернігівській області Василець Марини дисциплінарне стягнення у виді догани за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889, який полягає в порушенні п. 7.2., п. 7.3. Розділу 7 Порядку № 216, в частині використання інформації в особистих цілях, п. 5.1. Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 № 52 (із змінами), та п. 1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу, не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників, під час перегляду інформації в IKC «Податковий блок» без службових на це підстав та доручень керівництва, що в свою чергу свідчить про неефективне використання робочого часу в цілях отримання інформації поза межами своїх посадових обов`язків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, є особою на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції».

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, правовий статус державного службовця регулює Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (Закон №889-VIII, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань та функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів, забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів, забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг, здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства, управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням, управління персоналом державних органів, реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За приписами пунктів 1, 8 частини 1 статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно зі статтею 62 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В силу вимог пункту 2 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарним проступком є порушення правил етичної поведінки державних службовців.

За змістом частини 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина 3 статті 66 Закону №889-VIII).

За приписами ч.4 згаданої вище статті у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

З наведеного слідує, що за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пункту 2 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII (порушення правил етичної поведінки державних службовців) передбачає можливість застосовання дисциплінарного стягнення у вигляді попередження такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно з положеннями частин 2 - 4 статті 67 Закону №889-VIII обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.

Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження), зокрема, суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) (ч.1 ст.69 Закону №889-VIIІ).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення (ч.2 ст.69 Закону №889-VIIІ).

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів (ч.3 ст.69 Закону №889-VIIІ).

Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах (ч.5 ст.69 Закону №889).

Відповідно до ч.10 ст.69 Закону №889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч.11 ст.69 Закону №889-VIIІ).

Згідно з ст.71 Закону №889-VIIІ порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.72 Закону №889-VIIІ).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.73 Закону №889-VIIІ з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Порядок обліку та роботи з дисциплінарними справами встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ч.4 ст.73 Закону №889-VIIІ).

Відповідно до ст.75 Закону №889-VIIІ дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Відповідно до ст.75 Закону №889 перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

За ст.76 Закону №889 державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

За ст.77 Закону №889-VIIІ слідує, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

У разі виявлення за результатами розгляду ознак кримінального чи адміністративного правопорушення суб`єкт призначення зобов`язаний протягом трьох календарних днів передати відповідну заяву та копію матеріалів справи до відповідного правоохоронного органу.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Право на оскарження наказу визначено ст.78 Закону №889-VIIІ.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі - Порядок №1039).

Згідно із п.2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Вказана процедура є обов`язковою, а вказаний у ній перелік є обов`язковим та не підлягає розширеному тлумаченню.

Пунктом 4 Порядку №1039 встановлено, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі державний службовець). дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Зокрема, п.5 Порядку №1039 встановлено, що тривалість формування дисциплінарної справи не може перевищувати 20 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 30 календарних днів.

Дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень: пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до п.31 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

Державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до ст.76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Положеннями п.32 Порядку №1039 встановлено, що про дату, час і місце засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання Пx поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Комісія, дисциплінарна комісія може прийняти рішення про перенесення засідання для надання пояснення державним службовцем з урахуванням строків здійснення дисциплінарного провадження (п.32 Постанови №1039).

Рішення про перенесення засідання може бути прийнято в разі, коли державний службовець вперше не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим п.19 цього Порядку, повідомивши про поважні причини своєї відсутності, зокрема з підстав виникнення технічних проблем. що унеможливили його участь у засіданні в режимі відеоконференції.

У разі перенесення засідання Комісія, дисциплінарна комісія повідомляє про це державному службовцю відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.

Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Згідно з п.34 Порядку №1039, результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами. які брали участь у голосуванні.

Пропозиція (подання) складається із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

У вступній частині зазначаються: - дата складення; - відомості щодо підстав для порушення дисциплінарного провадження; - прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, його посада, інші відомості, що мають значення для здійснення дисциплінарного провадження.

У мотивувальній частині зазначаються:

у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - факти, що підтверджують відсутність вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку із відповідним обґрунтуванням; - заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду;

у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - факти, що підтверджують вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; - обставини, що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; - ступінь вини державного службовця; - характер дисциплінарного проступку, ступінь його тяжкості, настання тяжких наслідків; - відомості, що характеризують державного службовця, обставини, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарну відповідальність державного службовця, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та ставлення державного службовця до державної служби; заяви, клопотання, пояснення державного службовця та рішення, прийняті Комісією, дисциплінарною комісією за результатами їх розгляду.

У резолютивній частині зазначаються:

у разі відсутності у діях державного службовця дисциплінарного проступку: - прізвище, ім`я, по батькові державного службовця, висновок про відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку; - пропозиція про закриття дисциплінарного провадження;

у разі наявності у діях державного службовця дисциплінарного проступку:

- висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку. передбаченого відповідним пунктом ч.2 ст.65 Закону №889-VIIІ, та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; - вид дисциплінарного стягнення, рекомендованого до застосування, передбачений відповідною частиною ст.66 Закону, або обставини, що виключають можливість накладення дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищезазначене слідує, що дисциплінарне провадження порушується відносно державного службовця в разі виявлення та перевірки вчинення останнім порушень положень Закону №889-VIIІ, вчинення ним діяння, прирівняного до дисциплінарного проступку, встановлення вини, ступеню та характеру вчиненого проступку, обставин проступку, характеризуючи відомостей державного службовця, зібрання усіх документів та інформації, яка може підтвердити чи спростувати відношення державного службовця до проступку.

Відповідно, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа із дотриманням положень Закону №889-VIIІ та Порядку №1039, яка має містити у собі повний виклад та зібрання усіх достатніх та належних доказів та інформації з метою та на виконання повноважень дисциплінарної комісії за наслідками проведення такого дисциплінарного провадження, з дотриманням прав державного службовця, відносно якого порушено дисциплінарне провадження, що закінчується пропозицією комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

В свою чергу, суб`єкти призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії, які є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження, у зв`язку з чим у суб`єкта призначення має виключні повноваження на прийняття одного з двох рішень, врахувати пропозицію комісії застосувати до державного службовця дисциплінарне стягнення чи відхилити, закрити дисциплінарне провадження.

Законодавство також передбачає, що дисциплінарне стягнення не може бути застосовано до державного службовця на час перебування на лікарняному та/або у відпустці, у відрядженні та відповідно, державний службовець не обмежений в праві на наданні до комісії своїх пояснень та доказів, користуватися правовою допомогою адвоката.

Аналіз наведених положень Закону №889-VIII та Порядку №1039 свідчить про те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами.

Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.

Суд наголошує, що об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №822/46/18.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №812/831/16.

Так, предметом спору у цій справі є питання правомірності наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №41дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивачу інкриміновано порушення вимог:

п.7.2., п. 7.3. Розділу 7 Порядку №216 в частині перегляду інформації в особистих цілях;

п.5.1. Розділу 5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС від 02.09.2019 №52 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу, не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників;

п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (із змінами), в частині використання службового становища та робочого часу не пов`язаного з виконанням своїх посадових обов`язків i доручень керівників.

Наказом Державної податкової служби України від 15.05.2020 №216 затверджено Порядок доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС України.

За приписами п.7.2., п.7.3. Розділу 7 Порядку №216 користувач зобов`язаний: дотримуватися вимог Порядку; використовувати інформацію виключно в цілях, передбачених посадовою інструкцією або іншим організаційно-розпорядчим документом органу ДПС; не передавати інформацію стороннім особам; копіювати або зберігати інформацію системи тільки на обліковані носії інформації виключно для виконання функціональних обов`язків. Користувачу забороняється: використання інформації в цілях, не передбачених посадовою інструкцією; передача іншим особам свого ідентифікатора користувача в системі/мережі, пароля та інших засобів доступу до системи; передача конфіденційної інформації стороннім особам; копіювання або збереження конфіденційної інформації системи на будь-які носії інформації, якщо це не пов`язано з виконанням функціональних обов`язків.

Також, згідно з п.5.1 ч.5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом Державної податкової служби України від 02.09.2019 №52 (із змінами) (далі - Наказ №52), працівники повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Також згідно з вимогами п.1 Розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №158 (із змінами і доповненнями), державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що також не заперечується відповідачем, що до основних завдань i функцій управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області зокрема належить приймання податкової, фінансової та іншої звітності засобами комунікації та використання інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків структурними підрозділами ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відповідно до посадової інструкції головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області до основних посадових обов`язків відноситься, зокрема, надання усних консультацій платникам в межах компетенції (п.6 розділу 3 посадової інструкції).

Позаяк, в ході дисциплінарного провадження зазначені посадові обов`язки залишені комісією поза увагою. При цьому, суд звертає увагу, що розділ 6 «Умови служби» посадової інструкції не містять конкретної заборони в частині використання чи перегляду інформації в ІКС «Податковий блок».

З наведеного слідує, що перегляд ІКП, поданої звітності та реєстраційних даних може здійснюватися позивачкою у межах виконання своїх функціональних обов`язків, у тому числі і по фізичним особами-підприємцям, щодо яких наказом від 28.06.2022 №94 врегульовано конфлікт інтересів.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердила, що нею було здійснено перегляд поданої звітності по вищевказаним платникам через IKC «Єдине вікно подання електронної звітності» та через режим «Подана звітність» IKC «Податковий блок» для уточнення того, чи надійшла від ФОП ОСОБА_3 , ФOП ОСОБА_4 та ФOП ОСОБА_5 податкова звітність, яка причина неприйняття звітності, оскільки звітність подавалася платниками в електронному вигляді з використанням кваліфікованого електронного підпису (KEП).

Також зазначила, що перегляд реєстраційних даних та поданої звітності здійснювався нею однаково по всіх фізичних особах-підприємцях Чернігівської області виключно в рамках виконання своїх функціональних обов`язків, коригувань поданої податкової звітності та змін в IKП платників нею не здійснювалося, службова інформація в особистих цілях не використовувалася та не передавалася стороннім особам.

При цьому суд враховує, що зазначеним вище наказом від 28.06.2022 №94, головного державного інспектора відділу обліку платників та об`єктів оподаткування, ведення реєстрів, реєстрації за окремими видами податків, податкових сервісів управління податкових сервісів ГУ ДПС у Чернігівській області Василець Марину усунено від вчинення дій, прийняття рішень, участі у прийнятті рішень стосовно фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Суд наголошує, що отримання доступу до інформації ІКС «Податковий блок» та її перегляд не є формою вчинення дії чи прийняття рішення під час реалізації службового повноваження, а є правом посадової особи на отримання відповідної інформації для реалізації своїх службових повноважень.

У зв`язку з викладеним відсутні підстави для констатації факту використання позивачкою інформації з ІКС «Податковий блок» у власних інтересах.

З огляду на наведене, позивачкою не може бути порушено і вимоги п.1 розділу IV «Використання службового становища, ресурсів та інформації» Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 за №1203/29333 та пп.1 п.5 «Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби», затверджених наказом ДПС України від 02.09.2019 №52 (зі змінами), оскільки службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) нею використано в ході виконання своїх посадових обов`язків, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Суд також наголошує, що перегляд позивачем інформації стосовно фізичних осіб-підприємців не спричинив жодних негативних наслідків. Самим же відповідачем у оскаржуваному наказі вказано, що виявлені недоліки та порушення не призвели до настання тяжких наслідків або заподіяння збитків та значних втрат робочого часу. При цьому, відповідачем не доведено, що дії вчинені позивачем, виходять за межі її посадових обов`язків.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №140/2819/19, суд дійшов висновку, що для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом №889-VIII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Тобто, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані зокрема Законом №889-VII, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що матеріалами дисциплінарної справи щодо позивача не підтверджено наявність у його діях усіх складових дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №41 дс «Про накладання дисциплінарного стягнення» яким ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз.2 ч.2 ст.77 КАС України).

За вказаною справою позивачем та його представником наведено належні та достатні обґрунтування та доводи, надано достатньо доказів щодо протиправності наказу відповідача, відповідачем в свою чергу не доведено правомірність та законність спірного наказу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно з п.29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 09. 12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають та не спростовують висновки суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16. 11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009 та від 11.07. 2013 № 6-рп/2013.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин 6 та 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань; безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4390,61 грн.

Відповідач свою думку з приводу витрат на правову допомогу висловив у відзиві на позов.

Так, в матеріалах справи наявні такі документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 22.05.2023 №СВ1087704, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 20.05.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.02.2020 №000856; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат; рахунок від 22.05.2024 №15 та копія платіжної інструкції від 23.05.2024 №34 про оплату 391,60 грн на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, розпорядником якої є ДПС України та її територіальні органи; квитанція від 22.05.2024 №3404370 на суму 4000,00 грн за правову допомогу, прибутковий касовий ордер від 22.05.2024, який підтверджує оплату.

При цьому надані суду вищенаведені докази не містять конкретних посилань на предмет даної справи, тому такі документи не є в розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними доказами оплати правової допомоги в межах даного спору.

Таким чином, витрати на правову допомогу в розмірі 4390,61 грн не є підтвердженими належними документами, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Водночас, зважаючи на подання позову в електронній формі, належний розмір судового збору становить 968,96 грн, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 968,96 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач має право на звернення до суду з заявою про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 17.05.2024 №41 дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 968,96 грн грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РПОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича,11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124).

Повне рішення суду складено 14.11.2024.

Суддя Л.О. Житняк