Справа № 640/8018/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 листопада 2024 року № 640/8018/22

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку і виплаті перерахованої пенсії згідно довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України №22/6-1982 від 14.05.2021 про розмір грошового забезпечення за посадою поліцейського - головного оперуповноваженого апарату Національної поліції України з обчисленням 83 відсотків від всіх складових грошового забезпечення станом на 01.12.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.12.2019 перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України №22/6-1982 від 14.05.2021 у розмірі 83% від грошового забезпечення за посадою поліцейського-начальника відділу апарату Національної поліції України без обмеження максимального розміру пенсії, без обмеження будь яким строком, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу № 640/8018/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 справу прийнято до провадження суддею Щавінським В.Р. та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 адміністративний позов задоволено:

-визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку і виплаті ОСОБА_1 перерахованої пенсії згідно довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України №22/6-1982 від 14.05.2021 про розмір грошового забезпечення за посадою поліцейського - головного оперуповноваженого апарату Національної поліції України з обчисленням 83 відсотків від всіх складових грошового забезпечення станом на 01.12.2019;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.12.2019 перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України №22/6-1982 від 14.05.2021 у розмірі 83% від грошового забезпечення за посадою поліцейського-начальника відділу апарату Національної поліції України без обмеження максимального розміру пенсії, без обмеження будь яким строком, з урахуванням проведених виплат;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

До суду від позивача надійшла заява про роз`яснення судового рішення, в якій заявник просить суд роз`яснити чи може Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в подальшому, з 01.03.2014, у разі зміни розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), обмежувати виплату пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність?.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувало пенсію на підставі довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України №22/6-1982 від 14.05.2021, починаючи з 01.12.2019, у розмірі 83% від грошового забезпечення за посадою поліцейського-начальника відділу апарату Національної поліції України без обмеження максимального розміру пенсії, але при перерахунку пенсії належної позивача пенсійним органом було застосовано до максимального розміру суми пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами.

Розглянувши подану позивачем заяву про роз`яснення рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вбачається, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

З аналізу ст.254 КАС України вбачається, що вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим Кодекс адміністративного судочинства України не містить, а зі змісту приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд звертає увагу, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли останнє є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що повинні здійснювати його виконання.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» №7 від 20.05.2013 зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Суд зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Водночас, суд, роз`яснюючи рішення не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

При цьому, процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

В свою чергу, з урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до приписів ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Виходячи з аналізу поданої позивачем заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі виконання судового рішення було застосовано до максимального розміру суми пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами.

В свою чергу, суд звертає увагу, що при вирішенні спірних правовідносин в частині питання щодо зобов`язання пенсійного органу здійснювати перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру, що оскільки відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача її максимальним розміром, тому його необхідно зобов`язати здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що при здійснені перерахунку пенсії позивача, відповідач безпідставно було обмежено суми максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне звернути увагу, що принцип «належного урядування» має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу «належного урядування» забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип «належного урядування» підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Відповідно до правової позиції, висловленої ЄСПЛ в Рішенні по Справі «Рисовський проти України» (Заява №29979/04): Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП], заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП], заява N 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008, і «Москаль проти Польщі», заява №10373/05, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, п.74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п.37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онерїлдіз проти Туреччини», п.128, та «Беєлер проти Італії», п.119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі», п.73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п.58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява №32457/05, п.40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява №35298/04, п.67, від 11.06.2009). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі», п.69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п.53, та «Тошкуце та інші проти Румунії», п.38).

Таким чином, з огляду встановлення в ході судового розгляду обставин відсутності підстав для застосування при перерахунку та виплаті щодо позивача обмежень максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, а службовим особами пенсійного органу, у межах своєї компетенції, було обмежено максимальний розмір суми належної позивачу пенсії, суд вважає за необхідне роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, що перерахунок та виплата ОСОБА_1 пенсії має здійснюватись без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у разі зміни розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

На підставі викладеного, керуючись статтями 241 - 243, 248, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві що перерахунок та виплата ОСОБА_1 пенсії має здійснюватись без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, у разі зміни розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.