Справа № 320/44616/23
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м. Київ № 320/44616/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Комісії при Президентові України з питань громадянства; 2. Департамент з питань громадянства, помилування, державних нагород
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії при Президентові України з питань громадянства (відповідач-1), Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород (відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Комісії при Президентові України з питань громадянства та Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород відносно заяви ОСОБА_1 про припинення громадянства України;

- зобов`язати Комісію при Президентові України з питань громадянства розглянути заяву ОСОБА_1 про припинення громадянства і прийняти відповідне рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ОСОБА_1 31.07.2020 звернулася до Оболонського РВЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про припинення громадянства, який направив на опрацювання зазначену заяву до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області для подальшого розгляду та прийняття рішення, 29.09.2021 Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області (через рік після отримання) надіслало матеріали справи про припинення (втрату) громадянства України до Комісії при Президентові України з питань громадянства, проте, жодні рішення по цій справі не прийняті, результати розгляду не повідомлені

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

14 березня 2024 року від представника відповідачів до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов.

Відповідачі у поданому відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав необґрунтованості вимог, оскільки під час попереднього опрацювання та розгляду матеріалів щодо припинення громадянства України ОСОБА_1 управлінням з питань громадянства Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України було виявлено неточність у перекладі паспортного документу. З огляду на зазначене, листом № 19/20-14/34 від 11 жовтня 2023 року за підписом заступника керівника Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород - керівника управління з питань громадянства вказані матеріали було повернуто на доопрацювання та усунення недоліків до Державної міграційної служби України відповідно до пункту 110 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, таким чином, у Департаменті з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України наразі відсутні матеріали щодо припинення громадянства України ОСОБА_1 , а Комісія при Президентові України з питань громадянства фактично ще не розглядала вказані матеріали.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач, що не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, яка виїхала на постійне місце проживання до Республіки Литва і звернулося до уповноважених державних органів Литовської Республіки про отримання громадянства. Відповідно до законодавства Литовської Республіки громадянам заборонено мати подвійне громадянство.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 31.07.2020 звернулася до Оболонського РВЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про припинення громадянства.

Листом від 01.05.2023 №8029.10-978/8029.1-23 Оболонський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, на адвокатській запит уповноваженого представника позивача, повідомив, що Оболонським відділом ЦМУ МС у м. Києві та Київській області матеріали справи про втрату громадянства України відносно громадянки ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про громадянство України» після доопрацювання 03.09.2020 направлено до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, для подальшого розгляду та прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства.

Листом від 27.04.2023 №6.4-4153/2-23 Державна міграційна служба України проінформувала, матеріали справи про припинення (втрату) громадянства України ОСОБА_1 відповідно до статті 19 Закону України «Про громадянство України» 29 вересня 2021 року надіслано на розгляд до Комісії при Президентові України з питань громадянства, рішення про припинення громадянства України приймає Президент України шляхом видання відповідних Указів.

Роз`яснено, що подання про втрату особою громадянства України готується органами міграційної служби України без клопотання (участі) особи.

На адвокатській запит представника позивача Офіс Президента України листом від 20.04.2023 №03/23 зазначив, що інформація стосовно заяви ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року про припинення громадянства України відсутня.

Зазначено, що матеріали щодо припинення громадянства України внаслідок втрати громадянства України вказаної особи перебувають на попередньому опрацюванні відповідно до пункту 110 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001.

Про прийняте у встановленому порядку рішення ОСОБА_1 буде поінформовано згідно із законодавством.

Як зазначає позивач, результати розгляду її заяви не повідомлені, що і стало підставою до звернення до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

За статтею 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до частин першої та другої статті 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з пунктами 1 та 26 частини першої статті 106 Конституції України Президент України забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави; приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні.

Відповідно до частин другої та третьої статті 106 Конституції України Президент України не може передавати свої повноваження іншим особам або органам. Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом № 2235-III.

Згідно з положеннями статті 1 цього Закону громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

За пунктом 4 частини першої статті 3 Закону № 2235-III громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до правил статті 17 Закону № 2235-III громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням (стаття 18 Закону № 2235-III).

Статтею 22 Закону № 2235-III передбачено, що Президент України: 1) приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України; 2) визначає порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень; 3) затверджує Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства.

У положеннях статті 23 Закону № 2235-III визначено, що Комісія: розглядає заяви про прийняття до громадянства України, вихід з громадянства України та подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих заяв та подань; повертає документи про прийняття до громадянства України чи про вихід з громадянства України уповноваженому центральному органу виконавчої влади з питань громадянства або Міністерству закордонних справ України для їх оформлення відповідно до вимог чинного законодавства України; контролює виконання рішень, прийнятих Президентом України з питань громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок № 215.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства врегульований положеннями розділу IV Порядку № 215, які об`єднані в такі групи: пункти 89-91 «Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України», пункти 92-97 «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України», пункти 98-100 «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються дипломатичними представництвами та консульськими установами України», пункти 101-105 «Порядок розгляду Державною міграційною службою України, її територіальними органами та територіальними підрозділами заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України», пункти 106-109 «Порядок розгляду Міністерством закордонних справ України, дипломатичними представництвами та консульськими установами України заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України»; пункти 110-112 «Порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства»; пункти 113-116 «Прийняття Президентом України рішень з питань громадянства України».

Згідно з положеннями пункту 112 Порядку № 215 загальний строк розгляду заяв і подань про прийняття до громадянства України або припинення громадянства України не повинен перевищувати одного року з дня їх надходження.

За пунктом 111 Порядку № 215 Комісія перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України та виходу особи з громадянства України, а також наявності підстав для втрати особою громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України не допускається.

За результатами розгляду Комісія приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

У разі прийняття Комісією рішення про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяв про прийняття до громадянства України, про вихід із громадянства України, подань про втрату громадянства України, документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України, Комісія повертає зазначені матеріали відповідно до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України разом із копією такого рішення.

Так, судом встановлено, заступником Керівника Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород - керівником управлінням з питань громадянства М. Моісеєвим листом від 11.10.2023 вих.№19/20-14/34 відповідно до пункту 110 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №315 повернуто матеріали стосовно ОСОБА_1 з підстав - переклад паспортного документу особи містить неточності щодо її громадянства.

Так, пунктом 110 Порядку №215 встановлено, якщо під час попереднього опрацювання та розгляду матеріалів з питань громадянства України буде встановлено, що подані заявником документи про прийняття до громадянства України чи про вихід із громадянства України або подання, затверджені Державною міграційною службою України чи Міністерством закордонних справ України, про втрату громадянства України та додані до них необхідні документи, або документи про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України, не оформлені відповідно до вимог законодавства України та міжнародних договорів України з питань громадянства, такі заяви, подання та документи повертаються відповідним структурним підрозділом Офісу Президента України відповідно до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України для доопрацювання та усунення недоліків.

При цьому, пунктом 101 Порядку №215 передбачено Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо прийняття особи до громадянства України або виходу неповнолітньої особи з громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

В той же час, доказів усунення недоліків, викладених у листі від 11.10.2023 вих.№19/20-14/34 матеріали справи не містять.

За встановлених у цій справі обставин, беручи до уваги, що фактично матеріали з питань громадянства позивача попередньо розглянуті та з огляду на наявні недоліки повернуті до Державної міграційної служби, посилання позивача на неприйняття Комісією при Президентові України з питань громадянства рішення не має характеру протиправної бездіяльності та не може бути визнане такою, недивлячись на відсутність позитивного результату для позивача.

При вирішенні цього спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №813/4640/17, від 17.04.2019 у справі №342/158/17, від 18.02.2021 у справі №160/6885/19, від 16.11.2022 у справі №280/3841/21.

Частина 2 статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Це право кореспондує нормі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка визначає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним існуючим обставинам.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи справу суд, у першу чергу, зобов`язаний встановити наявність порушеного права та відповідність обраного позивачем способу його захисту ти, що визначені законодавством. Невідповідність заявлених позовних вимог вказаним умовам є підставою для відмови судом у їх задоволенні.

У свою чергу, згідно пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, частиною 2 статті 245 КАС України встановлені загальні способи захисту порушеного права, у той час як частиною 4 цієї статті - спеціальні способи захисту порушеного права, які застосовуються за умови встановлення судом певних обставин та індивідуально у кожному випадку.

Обираючи між загальними та спеціальними способами захисту порушеного права, адміністративний суд керується принципом ефективності його захисту, що передбачає обрання такого способу захисту порушеного права, який буде ефективним як згідно закону, так і на практиці.

Адміністративний суд, задовольняючи позов, повинен застосувати конкретний спосіб захисту порушеного права, що залежить від змісту суб`єктивного права, за захистом якого особа звернулася до суду та від характеру його порушення суб`єктом владних повноважень. При цьому, має існувати чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою обрання певного способу захисту порушеного права має бути можливість усунення перешкод у здійсненні особою свого права шляхом застосування саме такого способу їх захисту.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що відповідачами вчинялися залежні від них дії в межах Порядку №215 щодо розгляду матеріалів з питань громадянства України, у зв`язку з цим не допустили протиправної бездіяльності в межах спірних правовідносин, отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Комісії при Президентові України з питань громадянства розглянути заяву ОСОБА_1 про припинення громадянства і прийняти відповідне рішення, суд зазначає наступне.

У постанові від 04.08.2020 у справі №340/2074/19 Верховний Суд зазначив, що як у пункті 4 частини 1 статті 5, так і у пункті 4 частини 2 статті 245 КАС України спосіб захисту складається з двох частин:

1) констатуючої - суд визнає бездіяльність протиправною;

2) зобов`язуючої - суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення на користь позивача.

Отже, за умови констатації бездіяльності як протиправної, суд зобов`язаний в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу та зобов`язати відповідача виправити порушення шляхом вчинення певних дій, які не були вчинені протиправно.

Варто зауважити, що за змістом пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може також прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень судом до вчинення певних дій може бути обрано судом в якості самостійного способу захисту порушеного права позивача, проте, за умови якщо питання про визнання протиправною бездіяльності цього суб`єкта судом узагалі не вирішувалось при задоволенні позову.

Проте, у випадку спірних правовідносин застосування даної норми статті 245 КАС України є неможливим, оскільки за умови, коли суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача, не має підстав зобов`язувати його вчиняти певні дії для усунення наслідків цієї бездіяльності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих учасниками справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.