Справа № 420/16513/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у призначені позивачці пенсії за віком;

- визнати протиправним та незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.04.2024 №68 та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки;

- призначити пенсію за віком починаючи з дати звернення, тобто з 19.03.2024р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Токмілову Л.М.

03.06.2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що Головне управління ПФУ у Волинській області протиправно відмовило їй у призначені пенсії за віком не врахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки у зв`язку з помилками у наданих архівних довідках.

28.06.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. При аналізі та правовій оцінці поданих до заяви документів позивача встановлено, що в періоди роботи в колгоспі згідно довідки №64 від 24.01.2020 не зараховані до страхового стажу, оскільки: з 1981 по 1991 - у довідці вказано не повне ПІБ, а з 1992 по 1999 - вказано невірно по батькові. Враховуючи той факт, що уточнюючих довідок про періоди роботи, виданих підприємством або його правонаступником Позивач не пред`явила, то вищевказані період роботи Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області не зараховано до страхового стажу. Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 визначено, що право на пенсію за віком мають особи, після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу період з 01.01.2021 по 31.12.2021- не менше 28 років. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу право на призначення пенсії по віку настає після досягнення 63 роки при наявності стажу у 2024 році від 21 до 31 років. Згідно поданих документів, страховий стаж Позивача становить 12 років 07 місяців 01 день. У зв`язку з цим Головним управлінням ПФУ у Волинській області прийнято рішення №68 від 18.04.2024 про відмову позивачці у призначені пенсії за віком за відсутністю необхідного страхового стажу.

15.07.2024 року до канцелярії суду за вх. №28614/24 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує доводи відповідача та наголошує на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.04.2024 за №68 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Так, до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано наступні періоди:

з 1981 по 1991, згідно архівної довідки №64 від 24.01.2020 виданої Трудовим архівом Березівської районної ради Одеської області, оскільки в архівній довідці вказано неповне ПІБ замість ім`я по батькові зазначено літеру «Ф»;

з 1992 по 1999, згідно архівної довідки №64 від 24.01.2020 виданої Трудовим архівом Березівської районної ради Одеської області, оскільки в архівній довідці вказано невірно ім`я по батькові замість « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_3 ».

За даними паспорту серії НОМЕР_1 , який видано Березівським РВ УМВС України в Одеській області 11.02.2005 виданого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ім`я по батькові позивачки є « ОСОБА_2 », а в російському написанні « ОСОБА_5 ».

У дівочості позивачка мала прізвище « ОСОБА_6 », а після укладення шлюбу 19.05.1989 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 05.12.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області.

У архівній довідці Трудового архіву Березівської районної ради Одеської області №64 від 24.01.2020 зазначено, що архівна довідка видана про те, що в книгах нарахування та обліку трудового стажу (форма 14 книги нарахування стажу) працівник КСП ім. Ведути Березівського району Одеської області,

- значиться ОСОБА_8 1961 р.н. (так в документі) і її вихододні складали:

1981 рік відпрацьовано 73 дні, мінімум 180 днів;

1982 рік відпрацьовано 360 днів, мінімум 180 днів;

1987 рік відпрацьовано 192 дні, мінімум 180 днів;

1988 рік відпрацьовано 356 днів, мінімум 180 днів;

1989 рік відпрацьовано 309 днів, мінімум 180 днів;

1990 рік відпрацьовано «-» днів, мінімум 180 днів;

1991 рік відпрацьовано 390 днів, мінімум 180 днів.

- значиться ОСОБА_1 (так в документі) і її вихододні складали:

1992 рік відпрацьовано 360 днів, мінімум 150 днів;

1993 рік відпрацьовано 339 днів, мінімум 150 днів;

1994 рік відпрацьовано 13 дні, мінімум 150 днів;

1995 рік відпрацьовано «-» днів, мінімум «-» днів;

1996 рік відпрацьовано «-» днів, мінімум «-» днів;

1997 рік відпрацьовано 97 днів, мінімум «-» днів;

1998 рік відпрацьовано 2 дні, мінімум «-» днів;

1999 рік відпрацьовано «-» днів, мінімум 150 днів.

До позовної заяви позивачкою додана Історична довідка КСП імені Ведути село Ставкове Березівського району Одеської області №65 від 24.01.2020 з якої слідує, що у 1944 році було створено колгосп імені Сталіна, в 1962 колгосп був перейменований в колгосп Імені 22 з`їзду КПРС, 07.12.1992 колгосп Імені 22 з`їзду КПРС було перейменовано на честь керівника господарства двічі Героя соціалістичної праці ОСОБА_9 , 05.12.1994 розпорядженням голови районної ради народних депутатів зареєстровано КСП імені Ведути.

Крім того до позовної заяви додано трудову книжку колгоспника в якій російською мовою зазначено (мовою оригіналу): «Трудовая книжка колхозника, УКР №0404462, фамилия: Павлюк-Сакун, имя: Мария, отчество: Феодосиевна, дата рождения: 1961».

На аркуші 2 трудової книжки міститься інформація щодо членства позивачки у колгоспі.

Так запис під номером 1 від 01.10.1981р. містить інформацію про те, що позивачка: «Принята в члены колхоза Им 22 Съезда КПСС Березовского района Одесской области в качестве повара, основание решение правления колхоза №10 от 01.10.1981 (мовою оригіналу)».

На цьому ж аркуші трудової книжки колгоспника міститься інформація про перейменування колгоспу Імені 22 з`їзду КПРС, в колгосп імені Ведути, та про перейменування колгоспу імені Ведути у КСП імені Ведути.

На аркуші 18 трудової книжки міститься інформація щодо трудової участі позивачки у суспільному господарстві, а саме:

№ запису 1, рік 1981, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 73 дні;

№ запису 2, рік 1982, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 360 дні;

№ запису 3, рік 1987, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 192 дні;

№ запису 4, рік 1988 прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 356 дні;

№ запису 5, рік 1989 прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 309 дні;

№ запису 6, рік 1990 прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві «-» дні;

№ запису 7, рік 1991, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 390 дні;

№ запису 8, рік 1992, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 360 дні;

№ запису 9, рік 1993, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 180, днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 339 дні;

№ запису 10, рік 1994, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 13 дні;

№ запису 11, рік 1995, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві «-» дні;

№ запису 12, рік 1996, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві «-» дні;

№ запису 13, рік 1997, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 97

№ запису 14, рік 1998, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві 4 дні;

№ запису 15, рік 1999, прийнятий колгоспний річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві «-» дні.

Згідно розрахунку пенсії ПС: 68 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 01.02.1990 по 31.01.1993 доглядала за дитиною до 3 років, у період з 04.03.1994 по 03.03.1997 доглядала за дитиною до 3 років.

Загальний трудовий стаж для розрахунку права на пенсію за віком позивачки зазначено 12 років 7 місяців та 1 день.

Вважаючи Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №68 протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, визначено, що право на пенсію за віком мають особи, після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу період з 01.01.2021 по 31.12.2021- не менше 28 років.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу право на призначення пенсії по віку настає після досягнення 63 роки при наявності стажу у 2024 році від 21 до 31 років (частина 2 статті 26 Закону № 1058-IV).

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що обчислений відповідачем страховий стаж позивача становить 12 років 07 місяців 02 день. При цьому, як вважають Пенсійний орган, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 1981 по 1991, оскільки у довідці № 65 від 24.01.2020 вказано неповне ПІБ та з 1992 по 1999, оскільки вказано невірно по батькові.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Так, за період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 та чинних на час роботи позивача в колгоспі (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Відтак, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 оформленої на ім`я " ОСОБА_10 " стверджується, що позивача:

01.10.1981 прийнято в члени колгоспу в якості повара;

03.02.2000 звільнено з членів КСП ім. Ведути.

Записи у зазначеній трудовій книжці на сторінках 18-19 містять розділ "трудова участь в громадському господарстві", я кому заповнені наступні колонки: номер запису; рік, за який даються відомості; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі; виконаний річний мінімум трудової участі; причина невиконання річного мінімуму трудової участі; на підставі чого внесений запис; печатка колгоспу.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, у 1981 році був встановлений річний мінімум трудової участі 180 днів (вихододні), позивачем було виконано 73 (вступ в колгосп в жовтні 1981 року); у 1982 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 360 дні; у 1987 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 192 дні; у 1988 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 356 дні; у 1989 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 309 дні; у 1990 році було встановлено річний мінімум трудової участі «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві «-» дні; у 1991 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 390 дні; у 1992 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 360 дні; у 1993 році було встановлено річний мінімум трудової участі 180 днів, позивачем виконано - 339 дні; у 1994 році було встановлено річний мінімум трудової участі 150 днів, позивачем виконано 13 днів (декретна відпустка); у 1995 році було встановлено річний мінімум трудової участі 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві позивачем «-» дні; у 1996 році було встановлено річний мінімум трудової участі 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві позивачем «-» дні; у 1997 році було встановлено річний мінімум трудової участі 150 днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві позивачем 97 днів; у 1998 році було встановлено річний мінімум трудової участі «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві позивачем - 4 дні; у 1999 році було прийнято річний мінімум трудової участі «-» днів, виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві позивачем «-» дні.

Крім того, згідно з архівною довідкою Трудового архіву Березівської районної ради Одеської області №64 від 24.01.2020 наявні відомості про трудовий стаж позивача за період з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки які збігаються з даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 .

На переконання суду, доводи позивача про вказане неповне ПІБ та невірно вказане по батькові у довідці Трудового архіву Березівської районної ради Одеської області №64 від 24.01.2020 є формальною неточністю, а формальні неточності в документах за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Відтак, суд дійшов висновку, що відомості у вказаній довідці стосуються саме позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці та у архівній довідці щодо спірних періодів роботи Головним управлінням Пенсійним фондом України у Волинській області не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, відповідачами не надано доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомоги позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту наявності необхідного стажу позивача.

Таким чином, період з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки, в колгоспі Імені 22 з`їзду КПРС, який перейменовано в колгосп імені Ведути, з наступним перейменуванням колгоспу імені Ведути у КСП імені Ведути повинен бути зарахований до страхового стажу (за фактичною тривалістю), оскільки підтверджується даними трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 та довідкою Трудового архіву Березівської районної ради Одеської області №64 від 24.01.2020.

Враховуючи вищевикладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.04.2024 №68 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є необґрунтованим, прийняте без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначеного рішення, без використання повноважень з метою, з якою вони надані, а отже не відповідає вимогам Конституції та законів України та підлягає скасуванню.

При цьому, вимога щодо зобов`язання призначити пенсію є передчасною, оскільки функцію по обрахунку страхового стажу із урахуванням спірних періодів пенсійний орган не виконав. Враховуючи, що пенсійним органом не була надана оцінка усьому періоду трудової діяльності позивачки, суд не може підміняти цей орган і обрахувати страховий стаж на предмет достатності для призначення пенсії за віком.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Така позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.

Із урахуванням того, що в Пенсійному фонді України діє екстериторіальний принцип обслуговування громадян, і заяву позивачки для розгляду було розподілено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області, суд зобов`язує саме цей територіальний орган зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи в колгоспі з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки (за фактичною тривалістю) та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 11.04.2024, з урахуванням висновків суду.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Також, суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як відповідача що розглядав заяву та приймав оскаржуване рішення у цьому спорі, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Необхідно зауважити, що часткове задоволення позовних вимог, у даному випадку, не впливає на розмір судового збору, який підлягає стягненню, оскільки обсяг задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості тих, за які такий збір був сплачений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Україна, 43026, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Кравчука, будинок 22В, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.04.2024 №68 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Україна, 43026, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Кравчука, будинок 22В, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 11.04.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі з 1981 по 1991 роки та з 1992 по 1999 роки, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, буд. 22В, м. Луцьк, Волинська обл., 43026, ).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.