Справа № 283/839/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/839/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тимошенко А.О.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

18 листопада 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а крім того відповідач наклав на нього адміністративне стягнення без належних на те доказів.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 250 від 20.03.2024 року про накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Справу про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 2101 КУпАП відносно ОСОБА_1 надіслано на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

16.03.2024 року посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 склала відносно нього протокол ДРТЦК № 250 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 2101 КУпАП (а.с. 34-35), в якому вказано, що 16.03.2024 року ОСОБА_1 направлений на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби (направлення № 302/1 від 16.03.2024 року). Однак він відмовився від проходження обстеження та медичного огляду, аргументуючи це тим, що бажає проходити ВЛК за місцем реєстрації та військового обліку.

Даним протоколом повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 годині 20.03.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення № 302/1 від 16.03.2024 року, яким ОСОБА_1 направляється на медичний огляд до Хотинської територіальної позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 37).

Також до протоколу про адміністративне правопорушення додане пояснення ОСОБА_1 від 16.03.2024 року, в якому позивач зазначає, що він відмовляється проходити військово-лікарську комісію в АДРЕСА_2 і зобов`язується пройти її за місцем проживання (а.с. 38).

20.03.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 250, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень (а.с. 41).

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова суперечать один одному. Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення законодавства про оборону, за що передбачена відповідальність за ст. 210-1 КУпАП. В той же час в постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, за що передбачена відповідальність за ст. 210 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що дані порушення є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд вважав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є належним відповідачем у справі, оскільки, відповідно до пункту 7 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою КМУ України № 154 від 23.02.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 .

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, вважаючи, що рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, а в ході розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив неналежного відповідача, оскільки у даному випадку суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржувалися, а значить і належним відповідачем у справі є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не розглядав справу про вчинення адміністративного правопорушення позивачем, не виносив постанову в адміністративному провадженні, а тому не може повторно розглядати зазначену справу про адміністративне правопорушення.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як встановлено судом, предметом спору у цій справі є протиправність постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 250 від 20.03.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Частинами 1, 2 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частина 2 визначає, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У пункті 3 Положення від 23.02.2022 року №154 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно із пунктом 7 Положення від 23.02.2022 року №154 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

На виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 подано копію Положення про ІНФОРМАЦІЯ_7 , затверджене наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 252 та копію витягу з наказу №597 від 28.12.2023 року.

Відповідно до пункту 1 Положення ІНФОРМАЦІЯ_7 є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із пунктом 7 Положення ІНФОРМАЦІЯ_7 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , має печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням.

Відповідно до пункту 9 Положення ІНФОРМАЦІЯ_7 зокрема розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 11 Положення начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 має право, у тому числі, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладати адміністративні стягнення.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та може бути належним відповідачем у спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята начальником цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути і ІНФОРМАЦІЯ_5 , що має статус юридичної особи та безпосередньо на який положеннями ст. 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 210-1 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2020 у справі № 300/1006/16-а сформував такі висновки:

"…при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 65 КУпАП посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положенням статті 241 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 65.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного архітектурно-будівельного контролю", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа."

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.12.2022 року у справі №302/767/17, від 17.09.2020 у справі №742/2298/17, від 26.12.2019 у справі №724/716/16, від 17.06.2020 у справі №127/6881/17, від 26.12.2019 у справі №724/716/16, від 17.06.2020 у справі №127/6881/17, від 18.03.2021 у справі №809/466/17, від 28.04.2021 у справі №2340/5048/18, від 09.07.2021 №806/1129/16, від 16.02.2022 у справі №140/2580/19 та від 20.04.2022 у справі №140/2690/19.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Таким чином, позивачем заявлено позов до належного відповідача, а тому доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо суті спірних відносин, а обґрунтована лише доводами щодо неналежного відповідача, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не здійснюється.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.