Справа № 420/10178/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 56 від 17.06.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи у ТОВ «Кисленьмаш» у котельно-зварювальному цеху на посаді котельника з 03.04.2002 по 28.09.2012 роки, а також до загального страхового стажу періоди роботи в Одеському філіалі АПО «Південьмет» на посаді водія з 03.02.1986 по 10.06.1987 роки, на Одеському заводі будівельнооздоблювальних машин у цеху електро-вібраторів на посаді слюсаря механозбірних робіт з 22.06.1987 по 01.12.1990 роки, у кооперативі «Мололітбуд» на посаді водія з 05.12.1990 по 26.03.1991 роки, у Арендному підприємстві «ЖЕУбуд» при БМУ Одеське ЖЕУ-2 на посаді маляра-штукатура з 02.04.1991 по 28.05.1993 роки, в Одеському «Укренергобуд «Одеська ТЕС-2» на посаді монтажника технологічних трубопроводів з 03.06.1993 по 15.06.2000 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.06.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, шо призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.06.2022 року №56 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком за Списком № 2. Позивач вважає вказане рішення протиправним та за його скасуванням та призначенням пенсії звернувся до суду.

Справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження суддею Одеського окружного адміністративного суду М.Г. Цховребовою.

Ухвалою від 01.08.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді у довготривалій відпустці справу передано на повторний автоматизований розподіл.

06.09.2023 року після проведення автоматизованого розподілу справу № 420/10178/22 призначено до розгляду судді Андрухіву В.В.

Ухвалою судді від 11.09.2023 року прийнято до провадження дану справу. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову зазначивши, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України, та з урахуванням наведених доводів у позовній заяві відсутні законі підстави для її задоволення.

Позивачем надавались відповіді на відзив, в яких позивач наполягав на задоволенні позову, зокрема, з обставин наведених у позовній заяві.

Відповідач ГУ ПФУ в Сумській області відзив на позов не подав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.06.2022 року звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. На підтвердження страхового стажу позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 та інші документи, які необхідні для визначення права на призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

На підставі заяви та наданих позивачем документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області 17.06.2022 року прийняте рішення № 56 про відмову у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років та пільгового стажу роботи. Згідно наданих документів, страховий стаж позивача становить 26 років 5 місяців 10 днів; пільговий стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, становить 8 місяців 26 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача, не взято до уваги трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці підтерто ім`я та дата народження вказана неповністю. До пільгового стажу роботи не враховано період роботи з 03.04.2002 по 02.06.2005 у ВАТ "Кислородмаш" згідно рішення комісії при Головному управлінні від 30.10.2020 № 10-1.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Розділу XIV1 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі за текстом Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, перекладі на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.10 Інструкції № 162 врегульовано, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочень чи зміни імені та по-батькові на ініціали) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

У відповідності до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом завіряє правильність внесення відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110). З прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується. Поряд з тим Інструкція №58 містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня Інструкція №162.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (п. 8.1. Інструкції № 162).

Так, відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зауважує, що усі спірні періоди роботи позивача, які не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача, підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

На обґрунтування відмови відповідачем також зроблено посилання на те, що не взято до уваги трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці підтерто ім`я та дата народження вказана неповністю.

Суд не бере до уваги зазначений довод позивача з огляду на викладене вище, а також те, що дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено наявність зазначення повного прізвища ім`я та по батькові, а також дати народження позивача. Крім того, наявна відмітка про внесення зміни у зазначені дані позивача на підставі паспорту позивача, яка скріплена печаткою та засвідчена підписом директора підприємства 14 вересня 1999 року.

Даною трудовою книжкою позивача підтверджується (записи №№ 3-18), що позивач працював в Одеській філії АПО «Південьмет» на посаді водія з 03.02.1986 по 10.06.1987 роки, на Одеському на заводі будівельно-оздоблювальних машин у цеху електровібраторів на посаді слюсаря механозбірних робіт з 22.06.1987 по 01.12.1990 роки, у кооперативі «Монолітбуд» на посаді водія з 05.12.1990 по 26.03.1991 роки, в Орендному підприємстві «ЖЕУбуд» при БМУ Одеське ЖЕУ-2 на посаді маляра-штукатура з 02.04.1991 по 28.05.1993 роки, в Дочірньому підприємстві Одеське монтажне управління «Південтеплоенергомонтаж» на посаді монтажника технологічних трубопроводів з 03.06.1993 по 15.06.2000 роки (а.с.138-143).

Крім того, в обґрунтування відмови у призначенні пенсії позивачу відповідач послався на те, що до пільгового стажу роботи не враховано період роботи з 03.04.2002 по 02.06.2005 у ВАТ "Кислородмаш" згідно рішення комісії при головному управлінні від 30.10.2020 № 10-1.

Суд зазначає, що рішенням від 30.10.2020 року № 10-1 відмовлено у підтвердженні періоду роботи позивача з 03.04.2002 по 02.06.2005 роки на посаді котельника відповідно до Списку № 2, оскільки відсутня інформація про первинну атестацію робочого місця, та з 01.03.2006 по 28.09.2012 роки, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочого місця котельника цехів № 7 та № 3.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону № 1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Так, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Саме такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а.

За викладених обставин, відсутність наказів про атестацію робочих місць не є підставою для незарахування позивачу до пільгового стажу роботи у ВАТ «Кислородмаш» у котельно-зварювальному цеху на посаді котельника з 03.04.2002 по 28.09.2012 роки.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та необхідність його скасування, а також про наявність підстав для покладення на відповідача ГУ ПФУ в Сумській області обов`язку з врахування до пільгового стажу позивача періоду роботи в АО «Кислородмаш» (перетворено в ТОВ «Кислородмаш») у котельно-зварювальному цеху на посаді котельника з 03.04.2002 по 28.09.2012 роки, що не був врахований відповідачем, та зарахування до страхового стажу позивача вказаних у позові періодів роботи позивача, що підтверджені записами №№ 3-18 у трудовій книжці позивача, з зазначенням найменувань підприємств згідно цих записів.

При цьому, суд зазначає, що оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області і рішення про відмову приймалось саме ним, належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинити дії, про які просить позивач.

Суд зауважує про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати звернення позивача з відповідною заявою (14.06.2022), оскільки позивач задовольняє усім вимогам законодавства щодо призначення цього виду пенсії, з урахуванням тих періодів роботи загального страхового стажу та пільгового стажу роботи на посаді за Списком № 2, які безпідставно не були зараховані відповідачем.

Отже, позов в частині вимог до ГУ ПФУ Сумській області підлягає задоволенню.

При цьому, підстави для покладення зобов`язань з зарахування стажу та призначення пенсії позивачу на ГУ ПФУ в Одеській області відсутні, оскільки вказаний територіальний орган ПФУ не розглядав заяву позивача та не ухвалював за цією заявою рішень.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області слід відмовити.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 992,40 грн) пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким ухвалене протиправне рішення - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м.Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (адреса: вул.Пушкіна, буд.1, м. Суми, 40030, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 56 від 17.06.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в АО «Кислородмаш» (перетворено в ТОВ «Кислородмаш») у котельно-зварювальному цеху на посаді котельника з 03.04.2002 по 28.09.2012 роки, а також зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи в Одеській філії АПО «Південьмет» на посаді водія з 03.02.1986 по 10.06.1987 роки, на Одеському на заводі будівельно-оздоблювальних машин у цеху електровібраторів на посаді слюсаря механозбірних робіт з 22.06.1987 по 01.12.1990 роки, у кооперативі «Монолітбуд» на посаді водія з 05.12.1990 по 26.03.1991 роки, в Орендному підприємстві «ЖЕУбуд» при БМУ Одеське ЖЕУ-2 на посаді маляра-штукатура з 02.04.1991 по 28.05.1993 роки, в Дочірньому підприємстві Одеське монтажне управління «Південтеплоенергомонтаж» на посаді монтажника технологічних трубопроводів з 03.06.1993 по 15.06.2000 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.06.2022 року.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів