Справа № 620/11870/24
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/11870/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.07.2024 року №/ПС 70 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.06.1984 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Хмельрадгосп ім. Шевченка: з 16.10.1984 по 01.06.1985; Олевський відділ народної освіти з 20.06.1985 по 13.08.1985; Комсомольський домобудівний комбінат з 16.09.1985 по 08.09.1993; Олевський УПК з 22.11.1993 по 8.12.1993; Емильчинський держлісгосп з 01.04.1994 по 01.06.1994; Олевський держлісгосп з 10.06.1994 по 26.06.1995; Хмельрадгосп ім. Шевченка з 01.08.1995 по 03.04.1996; Олевський держлісгосп з 17.03.1997 по 31.07.1997 відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.06.1985;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу для призначення пенсії, тому відмову у призначенні пенсії за віком вважає незаконною.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було подано відзив на позову, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що відповідно до рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 24.07.2024 №/ПС 70 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки № НОМЕР_1 від 10.06.1985, оскільки титульну сторінку трудової книжки завірено печаткою для документів «для службового користування», що є порушенням Інструкції. Вказує, що позивач просить зарахувати до страхового стажу період роботи на Комсомольському домобудівному комбінаті з 16.09.1985 по 08.09.1993 (територія російської федерації).

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.10.2024 був здійснений перехід у розгляді справи зі спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; ухвалою суду від 08.11.2024 було повернуто без розгляду відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 17.07.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № /ПС 70 від 24.07.2024.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало те, що страховий стаж позивача становить 21 рік 09 місяців 02 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1985, оскільки титульну сторінку трудової книжки завірено печаткою для документів «для службового користування», згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.1993 за № 58 Міністерства праці України завіряється печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Довідки №565 від 03.07.2024 та №564 від 03.07.2024 не взято до уваги, оскільки відсутня інформація про підставу та дату звільнення з роботи Стаж роботи відповідно до вище вказаних довідок можливо зарахувати після перевірки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 01.08.2024 № 2500-0213-8/52788 повідомило позивача про прийняте рішення.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162), та яка була чинна на момент початку заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Так, до страхового стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1985 не було враховано період роботи:

- у Хмельрадгосп ім. Шевченка з 16.10.1984 по 01.06.1985;

- у Олевському відділі народної освіти з 20.06.1985 по 13.08.1985;

- у Комсомольському домобудівному комбінаті з 16.09.1985 по 08.09.1993;

- у Олевському УПК з 22.11.1993 по 08.12.1993;

- у Емильчинському держлісгоспі з 01.04.1994 по 01.06.1994;

- у Олевському держлісгоспі з 10.06.1994 по 26.06.1995;

- у Хмельрадгоспі ім. Шевченка з 01.08.1995 по 03.04.1996;

- у Олевському держлісгоспі з 17.03.1997 по 31.07.1997.

Не зарахування вказаних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу підтверджується формою РС-право.

Разом з тим, судом було встановлено, що записи трудової книжки НОМЕР_1 від 10.06.1985 в повній мірі підтверджують період роботи позивача з 16.10.1984 по 01.06.1985, з 20.06.1985 по 13.08.1985, з 16.09.1985 по 08.09.1993, з 22.11.1993 по 08.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, з 10.06.1994 по 26.06.1995, з 01.08.1995 по 03.04.1996, з 17.03.1997 по 31.07.1997, а наявні можливі помилки заповнення трудової книжки не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування відповідного періоду навчання та роботи до страхового стажу.

Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Так, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.06.1985.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 16.10.1984 по 01.06.1985, з 20.06.1985 по 13.08.1985, з 16.09.1985 по 08.09.1993, з 22.11.1993 по 08.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, з 10.06.1994 по 26.06.1995, з 01.08.1995 по 03.04.1996, з 17.03.1997 по 31.07.1997, які не були зараховані до стажу позивача, підтверджуються записами його трудової книжки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Аналізуючи викладені норми, суд приходить до висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

Разом з тим, в даному випадку, органами Пенсійного фонду не було здійснено перевірки поданих позивачем документів.

Враховуючи визнаний Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області стаж позивача 21 рік 09 місяців 02 дні, з урахуванням стажу, право на який встановлено судом, страховий стаж позивача складає більше 31 року.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, зважаючи, що за призначенням пенсії позивач звернувся в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, зважаючи, що рішення №/ПС 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії прийнято 24.07.2024, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.07.2024 №/ПС 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 16.10.1984 по 01.06.1985, з 20.06.1985 по 13.08.1985, з 16.09.1985 по 08.09.1993, з 22.11.1993 по 08.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, з 10.06.1994 по 26.06.1995, з 01.08.1995 по 03.04.1996, з 17.03.1997 по 31.07.1997 та призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.05.2024.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити позивачу пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.05.2024 року, то суд звертає увагу, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення пенсії, а тому питання її виплати органом Пенсійного фонду за місцем проживання є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність права на призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Щодо позовних вимог в частині призначення пенсії з 03.05.2024, то суд зазначає, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а враховуючи, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , то в цій частині позовних вимог також слід відмовити.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 3000,00 грн. суду було надано копію договору № 19/08-24 про надання правової допомоги від 19.08.2024, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, акт про надання правової допомоги та розрахунок гонорару від 29.08.2024 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.08.2024 про сплату 3000,00 грн.

Так, відповідачі передбаченим статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України правом не скористалися, відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу суду не надали.

Таким, чином враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, зважаючи на часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2250,00 грн.

Також за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.07.2024 №/ПС 70 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 16.10.1984 по 01.06.1985, з 20.06.1985 по 13.08.1985, з 16.09.1985 по 08.09.1993, з 22.11.1993 по 08.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, з 10.06.1994 по 26.06.1995, з 01.08.1995 по 03.04.1996, з 17.03.1997 по 31.07.1997 та призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.05.2024.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3158,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.11.2024.

Суддя Наталія БАРГАМІНА