Справа № 420/23967/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2024 року про звільнення його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 08.03.2024 р. включно як військовослужбовець за мобілізацією під час оголошення мобілізації, що підтверджується даними його військового квитка. Рапортом від 18.05.2024 р. позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням про звільнення його як військовослужбовця військової служби під час мобілізації з військової служби у запас на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини або з інших поважних причин у зв`язку зі зникненням безвісти повнорідного брата позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2023 р. під час участі заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. До рапорту долучено копії документів на підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби. Рапорт та пакет документів направлено на поштову адресу Військової частини НОМЕР_1 . Військова частина отримала вказаний лист 18.06.2024 р., проте результати розгляду рапорту позивачу не відомі, рішення про звільнення його з військової служби не прийнято.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач не подавав відповідачу проект рапорту долучений до матеріалів справи. Рапорт не опрацьовувався службою діловодства Військової частини. Жодних рапортів про переведення від позивача до відповідача не надходило. Крім того, зазначено що згідно витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходиться в статусі такого, що самовільно залишив Військову частину. Також Військовою частиною було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення №7471 від 14.05.2024 р. до Територіального управління ДБР у місті Краматорськ для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками частини 5 статті 407 КК України для прийняття правового рішення органом досудового розслідування в межах його повноважень.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій в обґрунтування правової позиції зазначено, що твердження відповідача про не отримання рапорту про звільнення та неопрацювання його службою діловодства не підтверджено жодними доказами. Рапорт позивача було направлено як відправлення «Укрпошта Експрес», про що свідчить накладна № 159, категорія відправлення: з оголошеною цінністю, тип доставки: склад-двері. В графі одержувач вказано військова частин НОМЕР_1 та контактний номер телефону: НОМЕР_2 , зазначений на офіційній сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також позивачем акцентовано увагу на тому, що статус військовослужбовця, що самовільно залишив військову частину, не накладає на позивача обмежень у праві на звільнення з військової служби, за наявності визначених законом підстав, як і не звільняє командування військової частини від належного розгляду та вирішення питання звільнення з військової служби. Будь-яких особливостей розгляду питання звільнення з військової служби особою, яка знаходиться у самовільному залишенні військової служби чинні нормативно-правові акти, в тому числі Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», не містять.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2024 р. № 68 визначено вважати таким, що зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_3 , військовослужбовця призваного за мобілізацією, призначеного на посаду стрільця-санітара з механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915А/658 ( НОМЕР_4 ) який прибув з Військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 з 08 березня 2024 року зарахувати до списків особового складу та на всі види забезпечення і визначено вважати таким, що 08 березня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з тарифним розрядом 5, шпк «солдат». Зараховано на продовольче забезпечення з 09 березня 2024 року. Визначено відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% посадового окладу. Підстава: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 (по стройовій частині) від 04.03.2024 № 64, припис військової частини НОМЕР_5 від 04.03.2024 р. № 134 (а.с. 52).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2024 р. №73 знято з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини: солдата ОСОБА_1 , стрілець-санітар 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Знято з грошового забезпечення з 12 березня 2024 року. Знято з продовольчого забезпечення з 14 березня 2024 року. Підстава: рапорт лейтенанта ОСОБА_3 вх. № 13759 від 13.03.2024 р. (а.с. 53).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2024 р. №85, на підставі пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 , стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини, якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину, з 22.03.2024 р. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.03.2024 р. № 55-РС (а.с. 54).

24.05.2024 р. (вих. №7471) Військовою частиною НОМЕР_1 подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління ДБР у місті Краматорськ для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками частини 5 статті 407 КК України для прийняття правового рішення органом досудового розслідування в межах його повноважень (а.с. 51).

Рапортом від 18.05.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням про його звільнення як військовослужбовця військової служби під час мобілізації з військової служби у запас на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку зі зникненням безвісти повнорідного брата позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2023 року під час участі заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

До рапорту долучено копії документів на підтвердження наявності вказаних вище підстав для звільнення з військової служби, у тому числі докази родинного зв`язку з ОСОБА_2 та Сповіщення сім`ї позивача №189 про зникнення без вісті рідного брата позивача.

Рапорт та пакет документів позивач направив на поштову адресу Військової частини НОМЕР_1 . Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №159 вбачається, що військова частина отримала вказаний лист 18.06.2024 р., однак станом на даний момент результати розгляду рапорту позивачу не відомі, рішення про звільнення його з військової служби не прийнято, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 17 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось судом, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач заявив про небажання продовжувати проходження військової служби та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, у зв`язку зі зникненням безвісти повнорідного брата позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2023 р. під час участі заходах щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Стосовно порядку звільнення, пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Пунктом 12.1, розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Пунктом 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до п. 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Згідно з пунктом 5 Переліку документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19) при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» та визначено підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

На підставі ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно матеріалів справи рапортом від 18.05.2024 року позивач звернувся безпосередньо до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби. Враховуючи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2024 року №85 позивача було увільнено від займаної ним посади та зараховано у розпорядження командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади (тобто військової частини НОМЕР_1 ) з 22.03.2024 р., позивач знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 звернення з рапортом до останнього напряму не є порушенням порядку, оскільки саме командир військової частини є безпосереднім начальником (командиром) позивача та наділений всіма повноваженнями та обов`язками щодо розгляду рапорту, що узгоджується з нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункти 116-117), затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року.

Так, рапорт позивача направлено як відправлення «Укрпошта Експрес», про що свідчить накладна № 159, категорія відправлення: з оголошеною цінністю, тип доставки: склад-двері. В графі одержувач вказано Військова частина НОМЕР_1 .

На підтвердження факту отримання рапорту позивача Військовою частиною позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 159. За змістом останнього, відповідач отримав 18.06.2024 р. рапорт позивача, поданий на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в підпорядкуванні якого він перебував, про звільнення його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд зазначає, що за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази розгляду рапорту позивача про звільнення його з військової служби на підставі п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», що свідчить про бездіяльність відповідача.

Така бездіяльність є протиправною, оскільки право позивача на розгляд його рапорту по суті порушеного питання встановлене законодавством, а відповідач мав розглянути його рапорт та відповісти у письмовому вигляді.

Суд відхиляє покликання відповідача на те, що цей рапорт ним не був отриманий, не був зареєстрований та не опрацьовувався. Докази під ставності таких тверджень суду не надані. Натомість, позивач надав докази отримання його рапорту відповідачем 18.06.2024 року, а також обґрунтував у відповіді на відзив, що будь-яка інша особа, окрім уповноваженої на отримання кореспонденції для Військової частини НОМЕР_1 , не могла отримати його рапорт.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2024 року про звільнення його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2024 року про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2024 року про звільнення його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 18.05.2024 року про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя М.М. Аракелян