Справа № 560/11021/24
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2024 (отриману ІНФОРМАЦІЯ_4 24.06.2024) про отримання відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2024 (отриману ІНФОРМАЦІЯ_4 24.06.2024) про отримання відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про відстрочку від призову на військову службу згідно статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", так як зайнятий постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи. Проте, відповіді не отримав. Просить позов задовольнити.

На адресу суду надійшов відзив на позов, в якому вказав, що за результатами розгляду вказаної вище заяви ОСОБА_1 комісією було надано відповідь від 02.07.2027 №8385 у вигляді повідомлення відповідно до додатку 7 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, де повідомлено останнього про те що, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, заявник не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних осіб в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій позивач просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 05.08.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 02.09.2024 суд залучив до участі у справі №560/11021/24 співвідповідача - комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Ухвалою від 29.10.2024 суд витребував у сторін необхідні для розгляду справи докази.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся з заявою до комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.06.2024 "Щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації", яка зареєстрована 24.06.2024 №3122/д.

Для підтвердження вищевказаних обставин позивач подав нотаріально засвідчені копії наступних документів: паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №379771) матері ОСОБА_2 особи з інвалідністю ІІ групи; заяви ОСОБА_2 про відсутність інших не військовозобов`язаних осіб, що зобов`язані її утримувати; довідка про склад сім`ї; рішення суду про розлучення; рішення суду про стягнення аліментів; свідоцтво про укладення шлюбу; довідка до акта огляду МСЕК (серії АВ №0537274) батька ОСОБА_3 особи з інвалідністю ІІ групи; пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_1 .

За результатами розгляду вказаної вище заяви ОСОБА_1 комісією було надано відповідь від 02.07.2027 №8385 у вигляді повідомлення відповідно до додатку 7 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, де повідомлено останнього про те що, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, заявник не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних осіб в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вважаючи вказану відмову у розгляді заяви протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час.

Пунктом 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації встановленні статтею 22 Закону № 3543-XII.

Так, згідно з абзацом першим частини першої вказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, з 24.02.2022 під час проведення загальної мобілізації у громадян України виник обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

При цьому, статтею 23 Закону № 3543-XII для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону № 3543-XII особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

З копій матеріалів справи вбачається, що матір та батько ОСОБА_1 є особами з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №379771 матері ОСОБА_2 особи з інвалідністю ІІ групи та довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0537274 батька ОСОБА_3 особи з інвалідністю ІІ групи.

Батьки ОСОБА_1 розлучені, що підтверджується рішення суду від 01.11.2018 по справі №686/19756/18 про розірвання шлюбу.

Позивач є єдиним сином своєї матері, що підтверджується заявою ОСОБА_2 про відсутність інших не військовозобов`язаних осіб, що зобов`язані її утримувати та довідкою про склад сім`ї.

Суд звертає увагу, що за результатами розгляду поданої заяви про відстрочку від призову, комісією було надано відповідь від 02.07.2027 №8385, де повідомлено позивача про те що, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, заявник не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних осіб в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Однак, вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до відмітки у посвідченні про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_2 від 16.02.2005 ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 07.07.2008 і з того часу з військового обліку знятий не був.

З метою з`ясування усіх обставин справи, суд зобов`язав відповідача надати документально підтверджену інформацію, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Станом на дату прийняття рішення у справі, витребувана інформація від відповідача не надходила.

Разом з тим, позивач надав належним чином засвідчену копію електронного військово-облікового документа на ім`я ОСОБА_1 сформованого у мобільному застосунку "Резерв+" згідно якого суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 , звання - солдат, ВОС 901074, номер в реєстрі Оберіг - 9.

Тобто, суд встановив, що позивач, звертаючись до відповідача із заявою про відстрочення від призову на військову службу, надав належні докази того, що він перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, відмовляючи у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що заявник не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних осіб в ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідач діяв протиправно, не врахувавши при прийнятті рішення усіх наданих заявником доказів.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначалось вище, розгляд заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному - які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Таким чином, прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є дискреційними повноваженнями ІНФОРМАЦІЯ_7 , на обліку в якого перебуває військовослужбовець.

Враховуючи спірні правовідносини, суд вважає, що належним способом захисту позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду, вказаних у цьому рішенні, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Під час виготовлення повного тексту судового рішення суд встановив, що залишилося невирішеним питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач заявляє одну позовну вимогу немайнового характеру, отже, у даній справі сума судового збору становить 1211,20 грн., однак позивач не надав до суду докази сплати судового збору.

Зважаючи на те, що позивачем судовий збір сплачено не було, рішення про звільнення його від сплати судового збору не приймалося, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача судового збору у сумі 1211,20 до Державного бюджету України.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені позивачем судові витрати.

Разом з тим, у позові, позивач зазначає, що докази по розмір витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивач скористався своїм правом, визначеним частиною 7 статті 139 КАС України, подавши відповідну заяву, у якій просить відкласти вирішення питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки надати усі докази понесених витрат буде можливим лише після вирішення справи по суті.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для надання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення рішення по справі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2024 про отримання відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 20.06.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, враховуючи висновки суду, викладені у цьому рішенні.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, ГУ ДКС України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити ОСОБА_1 строк для надання відповідної заяви та доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 листопада 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - 09526028)

Головуючий суддя В.В. Матущак