Справа № 460/12184/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2024 року м. Рівне №460/12184/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Т.Р. Саванчук та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доРівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Рівненській області (далі позивач) до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі відповідач) про стягнення податкової заборгованості в сумі 11875071,02 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі положень Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) у відповідача виникла заборгованість у зв`язку з несплатою останнім узгоджених грошових зобов`язань. З наведених підстав, у відповідності до ст. 95 ПК України, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 14.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання було призначено на 28.10.2024 о 14:00 в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

18.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» позов не визнає. Зазначив, що станом на 18.10.2024 відповідач не отримував від позивача вимогу про сплату боргу у сумі 11875071,02 грн. Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в судовому порядку 11875071,02 грн. є неправомірними, з огляду на не дотримання процедури повідомлення останнього про наявність податкового боргу у відповідності до п.59.1 ст.59 ПКУ. При цьому, відповідач, подавши суду аудиторський звіт, просив у відповідності до ч.6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановити порядок виконання судового рішення у справі №460/12184/24, шляхом стягнення суми податкового боргу протягом 5 років кожного місяця рівними частинами.

24.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Додатково зазначили, що податковим органом платнику було виставлено податкову вимогу форми "Ю" №8850-17 від 27.12.2016 р., яку було отримано посадовою особою відповідача особисто, під власноручний підпис.

Протокольною ухвалою від 28.10.2024 підготовче засідання відкладено до 18.11.2024 на 12:00 .

18.11.2024 відповідачем потворно подано клопотання про встановлення порядку виконання судового рішення, відповідно до змісту якого, просить стягнути суму податкового боргу з ПДВ - 11849186,59 протягом 5 років кожного місяця рівними частинами.

Ухвалою суду від 18.11.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на цей же день.

Представниками сторін подані клопотання про розгляд справи без їх участі.

Судом розглядає справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

РОВКПВКГ «Рівнеоблводоканал» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку у органах ДПС як платник податків.

За даними Головного управління ДПС у Рівненській області за відповідачем рахується податкова заборгованість (за виключенням боргу, про стягнення якого орган ДПС вже звертався до суду з відповідною позовною заявою) на загальну суму 11875071,02 грн., в тому числі з податку на додану вартість у сумі 11 849 186,59 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у сумі 25 884,43 грн..

Дана заборгованість з ПДВ виникла на підставі самостійно задекларованих, але не сплачених сум та застосованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податків та нарахованої пені на підставі:

1. Податкової декларацiї з податку на додану вартiсть № вiд 20.05.2024;

2. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Н') №8609/17-00-04-05-20 вiд 12.06.2024;

3. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Ш') №8606/17-00-04-05-20 вiд 12.06.2024;

4. Податкової декларацiї з податку на додану вартiсть № вiд 19.06.2024;

5. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Ш') №10002/17-00-04-05-20 вiд 09.07.2024;

6. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Н') №10000/17-00-04-05-20 вiд 09.07.2024;

7. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Н') №10000/17-00-04-05-20 вiд 09.07.2024;

8. Податкової декларацiї з податку на додану вартiсть № вiд 19.07.2024;

9. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Ш') №11652/ вiд 07.08.2024;

10. Податкової декларацiї з податку на додану вартiсть № вiд 19.08.2024;

11. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Н') №13165/17-00-04-05-20 вiд 06.09.2024;

12. Податкового повiдомлення-рiшення (форма 'Н') №13165/17-00-04-05-20 вiд 06.09.2024;

13. Податкової декларацiї з податку на додану вартiсть № вiд 19.09.2024 та нарахованої пені.

Заборгованість з ПДФО виникла на підставі нарахованої пені за несвоєчасне виконання податкових зобов`язань згідно статті 129 ПКУ.

Оскільки відповідач суму податкового боргу в добровільному порядку не сплатив, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно підпункту16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Таким чином, грошові зобов`язання, визначенні відповідачем у податкових деклараціях, вважаються узгодженими та підлягали сплаті останнім у встановлений ПК України строк.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження

За даними автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень відповідач податкові повідомлення-рішення в судовому порядку не оскаржував. Докази на підтвердження протилежного суду не надані.

Отже, відповідно до приписів статті 56 ПК України грошові зобов`язання, визначені вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженим та підлягали до сплати відповідачем у строк, встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України.

Разом з тим, відповідачем узгоджені суми грошових зобов`язань у встановлений строк сплачені не були.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

В силу вимог статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ю" №8850-17 від 27 грудня 2016 року. Вказана вимога у встановленому законом порядку останнім не оскаржувалася. Докази на підтвердження протилежного учасниками справи суду не надані та судом в ході судового розгляду не здобуті.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його територіальні органи.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В матеріалах справи наявні відомості про відкриті банківські рахунки, що обліковуються за відповідачем.

Згідно із п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. №1244. Цей Порядок визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу. Вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками контролюючого органу (далі - працівники) з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.5 статті 95 Податкового кодексу України (пункт 1, 2 Порядку № 1244).

У випадках, передбачених пунктами 95.2-95.4 статті 95 ПКУ, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу видається за формою згідно з додатком 1на підставі рішення суду про стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків (пункт 3 Порядку № 1244).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з частиною першою статті 90 вказаного Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На момент вирішення даної справи, у суду відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу в сумі 11875071,02 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, заявлена до стягнення сума є узгодженою та станом на дату вирішення справи набула статусу податкового боргу, а відтак - позов належить до задоволення повністю.

Розглядаючи питання про наявність підстав для визначення порядку та строку виконання рішення, суд враховує таке.

Судом встановлено, що основними видами діяльності відповідача за КВЕД 37.00. є каналізація, відведення й очищення стічних вод; додатковими видами є КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, КВЕД 71.20 Технічні випробування та дослідження, КВЕД 36.00 Забір, очищення та постачання води, КВЕД 42.21 Будівництво трубопроводів та КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Основна діяльність відповідача спрямована на задоволення нагальних потреб жителів відповідної територіальної громади у отриманні послуг водопостачання та водовідведення.

Згідно звіту незалежного аудитора ТОВ "Аудиторської компанії "Альфа-аудит" від 04.06.2024, РОВКП ВКГ "Рівненоблводоканал" має дуже низьку платоспроможність та не спроможне задовольнити всі платіжні вимоги постачальників і держави.

Своєчасне погашення заборгованості залежить від розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення споживачів, платоспроможність яких, різко знизилась внаслідок військової агресії рф, що спричинило зріст заборгованості, яка станом на 30.04.2024 сягає 152 749 226,98 грн.

Згідно з ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про:

1) порядок і строк виконання рішення;

2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Хоча предметом спору не є оскарження рішень (дій) податкового органу, суд вважає можливим застосувати норми ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до справи, що розглядається, за аналогією, так як вони за своєю суттю є універсальними для будь-яких адміністративно-правових спорів і спрямовані на досягнення загального завдання адміністративного судочинства, зазначеного в ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського Суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Згідно з статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенція в ст.1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

В Рішенні від 23.09.1982 (заяви №7151/75, №7152/75) у справі «Спорронг и Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при розгляді спорів повинен визначити, чи було дотримано справедливу рівновагу між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав приватних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до 2019 року було отримувачем субвенцій з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Однак Міністерством фінансів України не було прийнято рішення про перерахування коштів субвенцій згідно з розподілом відповідно до зазначених договорів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі №1740/2332/18 позов Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до Міністерства фінансів України задоволено:

- зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" субвенції на погашення різниці в тарифах згідно з розподілом відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків № 3 від 24.07.2017, №4 від 11.09.2017, №5 від 12.10.2017, №6 від 14.12.2017 та довести рішення до відома Казначейства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №1740/2332/18 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 у задоволенні касаційної скарги Міністерства фінансів України відмовлено.

09.10.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №60261558 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом від 21.08.2019 у справі №1740/2332/18.

Однак, зазначене рішення суду не виконано.

Враховуючи наявність численних судових рішень про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" заборгованості з несвоєчасної сплати різного виду податків та зборів, а також нарахування штрафних санкцій, виконання даного рішення буде ускладненим.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня фактична можливість одночасно сплатити усю суму податкового боргу.

У сукупності викладеного, суд, проаналізувавши зміст наведених норм права, врахувавши фінансове становище відповідача, вважає, що єдиною оптимальною умовою для належного виконання даного рішення є визначення в резолютивній частині порядку і строків його виконання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи те, що суб`єктом владних повноважень не надано суду доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках та готівки - задовольнити повністю.

Стягнути кошти з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (, 33028, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 2), яке має податковий борг, з рахунків такого платника, а також готівки, належної платнику податків, на суму податкового боргу у загальній сумі 11875071,02 грн, в тому числі:

- з податку на додану вартість 11849186,59 грн. та перерахувати на рахунок UA0017527, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач: ГУК Рівнен.обл./Рівне міськ. тг/14060100.

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, iз доходiв платника податку у виглядi заробітної плати 25 884,43 грн. та перерахувати на рахунок UA0017527, ГУК у Рівн.обл/11010100, код ЄДРПОУ отримувача 38012494; код банку: МФО 899998.

Встановити порядок виконання судового рішення у справі №460/12184/24 в частині стягнення податкового боргу з податку на додану вартість на суму 11849186,59 грн. протягом 5 років, з наступного місяця після набрання рішення законної сили, зі стягненням упродовж перших п`ятдесяти дев`яти місяців до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 197486,44 грн. , і упродовж останнього місяця - 197486,63 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул. Степана Бандери, 2,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 03361678)

Повний текст рішення складений 18 листопада 2024 року

Суддя С.М. Дуляницька