Справа № 420/27328/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (, місце знаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9а) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 29 серпня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (, місце знаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9а), в який позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 з березня 2024 року грошового забезпечення у повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, починаючи з березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 05 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, в порядку ч.5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу Головному управлінні Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 03.11.2023 року № 236 о/с. підполковника ОСОБА_1 , призначено старшим офіцером відділу державного нагляду з охорони праці Головного управління Національної гвардії України та наказом командувача Національної гвардії України по стройовій частині від 17.11.2023 року №231 його зараховано до списків особового складу Головного управління Національної гвардії України та на всі види забезпечення.

Позивач зазначив, що йому установлено до виплати з 15 листопада 2023 року посадовий оклад у розмірі 5920 гривень за тарифним розрядом та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Також позивач зазначив, що наказом командувача Національної гвардії України (по стройовій частині) №26 від 05.02.2024 року його було направлено у службове відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року для надання допомоги з організації роботи спеціальних комісій із розслідування нещасних випадків та оформлення актів за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранення військовослужбовців.

В подальшому, перебуваючи з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 був затриманий в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20.02.2024 року за № 0000234 та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави.

У зв`язку із внесенням застави, підполковника ОСОБА_1 було звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Водночас позивач звертає увагу, що орган досудового розслідування не звертався до суду з клопотанням про усунення та/або відсторонення старшого офіцера відділу державного нагляду з охорони праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України підполковника ОСОБА_1 від виконання ним службових/функціональних обов`язків. Командуванням Головного управління Національної гвардії України ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків також не відсторонювався.

Позивач зазначає, що він продовжує виконувати службові завдання, натомість грошове забезпечення за спірний період ОСОБА_1 отримував не в повному обсязі, зокрема: 07.03.2024 року отримав заробітну плату у розмірі 20 607.72 грн., 06.04.2024 року у розмірі 4 166,55 грн., 07.05.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.. 07.06.2024 року в розмірі 2 013,83 грн., 06.07.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.

08.06.2024 року та 27.06.2024 року, з метою з`ясування підстав невиплати грошового забезпечення в повному обсязі, на адресу Відповідача направлялись адвокатські запити з проханням надати розрахунок грошового забезпечення Позивача та відповідні копії бухгалтерських документів.

16.08.2024 року представником Позивача було отримано запитувану інформацію та копії бухгалтерських документів, надісланих 22.07.2024 року листом Відповідача №27/13/5-Б-439-Аз від 09.07.2024 року.

У зазначеному листі Відповідач роз`яснює Позивачу, що грошове забезпечення йому виплачується відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 року в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, посилаючись на те, що позивач перебував під вартою менше однієї доби з 27.02.2024 року по 28.02.2024 року, а в подальшому в повному обсязі виконував службові обов`язки.

Таким чином, на думку позивача, Інструкція МВС № 200 фактично визначає не порядок (механізм), а умови виплати грошового забезпечення окремим військовослужбовцям, а саме встановлює обставини, за яких проводиться виплата грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а виплата інших складових грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право, не проводиться, що суперечить положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ №704. які мають вищу юридичну силу.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова КМУ №704 не передбачають умов для виплати грошовою забезпечення військовослужбовцям, що визначені в Інструкції МВС № 200 та не встановлюють заборон на виплату інших складових грошового забезпечення, на які має право військовослужбовець, або обмежень у розмірі грошового забезпечення за вказаних обставин. Інші закони чи акти Кабінету Міністрів України, які б встановлювати подібні заборони (обмеження), відсутні.

Позивач вважає, що вказані норми Інструкції МВС № 200 були прийняті Міністерством внутрішніх справ України з перевищенням своїх повноважень та вони суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ №704, які мають вищу юридичну силу, а тому не підлягають застосуванню у межах спірних правовідносин.

Також позивач звертає увагу, що питання можливості обмеження розміру грошового забезпечення військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід, що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, розглядалося Окружним адміністративним судом міста Києва в межах розгляду адміністративної справи № 640/16513/21 щодо визнання протиправним та нечинним абзацу 2 пункту 3 розділу XXIX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, та в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва №640/16513/21 від 22.10.2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 року, суд зазначив, що обмеження розміру грошового забезпечення військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід, що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, не відповідає критерію достатності грошового забезпечення, визначеному у ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, на даний час фактично обмеження розміру грошового забезпечення військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід, що дозволяє йому виконувати службові обов`язки застосовується виключно до військовослужбовців Національної гвардії України, натомість для військовослужбовців Збройних Сил України вказані обмеження не застосовуються, що Позивач вважає протиправним та дискримінаційним.

Крім того, позивач наголошує на тому, що з травня 2024 року по теперішній час йому виплачується грошове забезпечення у розмірі 2 013.83 грн. на місяць. При цьому, Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень: а також прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 3028 гривень.

Таким чином, позивач звертає увагу, що розмір грошового забезпечення Позивача, який є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій та не відсторонений від виконання службових обов`язків на даний час не відповідає мінімальним соціальним стандартам, встановленим державою.

Копія позовної заяви доставлена до електронного кабінету відповідача 30.08.2024 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 06.09.2024 року.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 06.09.2024 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 06.09.2024 року.

До суду не надійшов відзив на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією паспорта громадянина України.

Відповідно до витягу з наказу командувача Національної гвардії України по стройовій частині від 17.11.2023 року №231 підполковника ОСОБА_1 призначеного наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 03.11.2023 року № 236 о/с старшим офіцером відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу, зараховано до списків особового складу Головного управління Національної гвардії України та на всі види забезпечення з 15 листопада 2023 року.

Відповідно до цього наказу позивачу установлено до виплати з 15 листопада 2023 року посадовий оклад у розмірі 5920 гривень за тарифним розрядом та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно з витягу з наказу командувача Національної гвардії України (по стройовій частині) №26 від 05.02.2024 року позивача уважати таким, що вибув у службове відрядження до Військової частини НОМЕР_2 з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року для надання допомоги з організації роботи спеціальних комісій із розслідування нещасних випадків та оформлення актів за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранення військовослужбовців.

У позовній заяві позивач зазначив, що перебуваючи з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_2 , він був затриманий в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20.02.2024 року за № 0000234.

Суд встановив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави.

Також у позовній заяві позивач зазначив, що у зв`язку із внесенням застави, його було звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві із встановленою періодичністю.

Суд встановив, що Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №757 від 06.03.2024 року з метою надання можливості позивачу виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, термін його службового відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено з 05.03.2024 року по 03.04.2024 року. Також цією телеграмою зобов`язано начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 : взяти на особистий контроль дотримання підполковником ОСОБА_1 розпорядку дня, встановленого в Південному Одеському територіальному управлінні та виконання підполковником ОСОБА_1 обов`язків у складі спеціальних комісій із розслідувань нещасних випадків, оформлення актів форми Н-5* та Н-1* за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранень військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача в рамках кримінального провадження, термін службового відрядження позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено по 03.05.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання службових завдань, зокрема надати допомогу службі охорони праці Південного Одеського територіального управління у організації роботи з питань відпрацювання матеріалів розслідувань нещасних випадків та підготовці відповідних актів: взяти безпосередню участь у роботі комісій із розслідувань (спеціальних розслідувань) нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Південного ОГО в результаті збройної агресії російської федерації проти України: дотримуватися встановленого в Південному Одеському територіальному управлінні розпорядку дня (режиму робочого часу), перебуваючи у службовому відрядженні, дотримуватися вимог антикорупційного (кримінального, адміністративного) законодавства, вимог (правил, інструкцій) з питань охорони праці, пожежної безпеки тощо; за результатами роботи підготувати підсумковий документ (довідка, доповідна записка тощо), в обов`язковому порядку ознайомити із ним начальника Південного Одеського територіального управління та направити до Головного управління Національної гвардії України.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №1480 від 03.05.2024 року у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по 02.06.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-7636.

Також суд встановив, що Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №1824 від 01.06.2024 року у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача, продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по 02.07.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-5117.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №2161 від 27.06.2024 року знову з тих самих підстав продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 по 31.07.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-5117.

Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача, суд встановив, що 07.03.2024 року отримав заробітну плату у розмірі 20 607.72 грн., 06.04.2024 року у розмірі 4 166,55 грн., 07.05.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.. 07.06.2024 року в розмірі 2 013,83 грн., 06.07.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.

Суд встановив, що 08.06.2024 року та 27.06.2024 року на адресу Відповідача представник позивача направляв адвокатські запити з проханням надати розрахунок грошового забезпечення Позивача та відповідні копії бухгалтерських документів.

Листом №27/13/5-Б-439-Аз від 09.07.2024 року Головне управління Національної гвардії України повідомило позивачу, що грошове забезпечення йому виплачується відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 року в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, та разом із цим листом надало копії архівних відомостей за період з 15 листопада 2023 року по 08 червня 2024 року та розрахункових листів.

Судом досліджено витяг з послужного списку про проходження військової служби ОСОБА_1 , функціональні обов`язки старшого офіцера відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Відповідно до витягу з послужного списку про проходження військової служби ОСОБА_1 , суд встановив, що позивач проходить військову службу в Національній гвардії України, відповідно, є військовослужбовцем Національної гвардії України.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про Національну гвардію України» за вчинення протиправних дій та бездіяльність військовослужбовці Національної гвардії України несуть дисциплінарну, матеріальну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України» Держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства (ч. 2 ст. 21 цього Закону).

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України» грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі,- Постанова № 704) затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Отже, відповідно до норм Закону №2011-ХІІ та Постанови №704 розмір грошового забезпечення військовослужбовців установлюється виключно Кабінетом Міністрів України, а на відповідні міністерства України покладено обов`язок визначити порядок відповідної виплати.

Суд встановив, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі, - Інструкція № 200).

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції № 200 ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:посадовий оклад, оклад за військовим званням;щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділ XXVII Інструкції № 200 регулює питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, усуненим від виконання службових обов`язків чи відстороненим від посад (виконання службових повноважень), а також тим, які перебувають під арештом та в дисциплінарних частинах.

Відповідно до п. 3 Розділу XXVII Інструкції № 200 військовослужбовцям, стосовно яких застосовано запобіжні заходи в кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту (цілодобово) чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного взяття під варту чи перебування під цілодобовим домашнім арештом.

У разі якщо до зазначених військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв їм виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Суд встановив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави.

Разом з цим у зв`язку із внесенням застави, його було звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві із встановленою періодичністю.

Позивач зазначає, що він продовжує виконувати службові завдання, що підтверджено відповідними телеграмами, натомість грошове забезпечення, починаючи з березня 2024 року ОСОБА_1 отримував не в повному обсязі, зокрема: 07.03.2024 року отримав заробітну плату у розмірі 20 607.72 грн., 06.04.2024 року у розмірі 4 166,55 грн., 07.05.2024 року у розмірі 2 013,83 грн., 07.06.2024 року в розмірі 2 013,83 грн., 06.07.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.

Відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином із наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку, що позивач з березня 2024 року виконував службові завдання, наведені у телеграмах, покладені на нього його функціональними обов`язками.

Так, відповідно до функціональних обов`язків старшого офіцера відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України старший офіцер зобов`язаний здійснювати систематичний контроль за своєчасністю та об`єктивністю розслідування нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями військових частин Південного ОТО; брати участь у організації роботи: комісій із розслідування обставин і причин аварій обладнання підвищеної небезпеки, спеціальних розслідувань нещасних випадків, що сталися у військових частинах, а також у роботі комісії із розслідуванням нещасних випадків, які сталися з особливим складом військових частин Південного ОТО.

Відповідно до наявних у справі телеграм на позивача покладено виконання обов`язків у складі спеціальних комісій із розслідувань нещасних випадків, оформлення актів форми Н-5* та Н-1* за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранень військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 без права виїзду з міста Одеси.

Таким чином, до позивача мають бути застосовані положення абзацу 2 п. 3 Розділу XXVII Інструкції № 200, а саме: у разі якщо до зазначених військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв їм виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Відповідно до архівної відомості № 1 за період з січня 2024 року по червень 2024 року ОСОБА_1 отримував у лютому 2024 року посадовий оклад в розмірі 5920 грн, оклад за військовим званням 1410 грн та надбавку за вислугу років 3285,86 грн.

Таким чином, виходячи із сукупного аналізу положення Розділу XXVII Інструкції № 200 за умови, що позивачем виконуються його функціональні обов`язки старшого офіцера відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України позивачу мали виплачувати 10615, 86 грн з відрахуванням обов`язкових платежів.

Разом з цим наявними у справі доказами, зокрема банківськими виписками по картковому рахунку позивача, підтверджено, що позивач отримував набагато менше грошового забезпечення, а саме: 06.04.2024 року у розмірі 4 166,55 грн., 07.05.2024 року у розмірі 2 013,83 грн., 07.06.2024 року в розмірі 2 013,83 грн., 06.07.2024 року у розмірі 2 013,83 грн.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать задоволенню шляхом визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у неналежному розмірі, починаючи з 01 березня 2024 року та зобов`язати Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі 10615, 86 грн з відрахуванням обов`язкових платежів щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

На посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/16513/21 від 22.10.2021 року, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 року, щодо визнання протиправним та нечинним абзацу 2 пункту 3 розділу XXIX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, суд зазначає, що висновки рішень суду по № 640/16513/21 не є релевантними до спірних правовідносин, тому не можуть бути застосовані.

Разом з цим, суд погоджується з доводами позивача, що обмеження розміру грошового забезпечення військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід, що дозволяє йому виконувати службові обов`язки, має ознаки дискримінації.

Так, відповідно до п. 1,2 розділу ІІІ Інструкції № 200 посадові оклади особам офіцерського складу виплачуються залежно від обійманих ними посад і тарифних розрядів, передбачених штатом військової частини.

Тому, запобігаючи дискримінацію між особами офіцерського складу, що виконують функціональні обов`язками за обійманими посадами, суд доходить висновку щодо необхідності нарахування та виплати позивачу посадового окладу.

Відповідно до п. 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати: надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Тому призначення надбавки за особливості проходження служби та премії входить до дискреційних повноважень керівників державних органів у межах асигнувань і суд не може втручатись у виконання цих повноважень. Суд наділений повноваженнями перевірки правильності обчислення вже нарахованого грошового забезпечення.

У цьому випадку суд встановив, що позивачу неправильно обчислено грошове забезпечення та протиправно не нараховано і не виплачено позивачу основні види грошового забезпечення, що є мінімальними гарантіями на отримання грошового забезпечення позивача відповідно до положень Закону №2011 та Інструкції № 200.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню у визначений судом спосіб.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (, місце знаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9а) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України (, місце знаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9а) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення у неналежному розмірі, починаючи з 01 березня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (, місце знаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9а) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення в належному розмірі - в розмірі посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років встановлених станом на лютий 2024 року - 10615, 86 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко