Справа № 380/11060/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 рокусправа № 380/11060/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пунейко Р.Р.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Осташевського А.М.,

представника відповідача Гій А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Львівській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.05.2024 № 271 о/с По особовому складу про звільнення відповідно до Закону України Про Національну поліцію зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) на майора поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 01.05.2024 № 1721 Про застосування дисциплінарного стягнення до інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУНП щодо застосування до інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції Карпіва Олега Петровича дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції; поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 14 травня 2024 року; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2024 до дня ухвалення судом рішення у справі, без урахуванням податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15 січня 2024 року він проходив службу на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі - Самбірський РВП ГУНП у Львівській області). 13 травня 2024 року наказом ГУНП у Львівській області По особовому складу № 271о/с інспектор відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважає, що рішення про застосування до інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення його зі служби в поліції є безпідставними та необґрунтованими, а відповідні накази № 1721 від 01.05.2024 та №271о/с від 13.05.2024 протиправними, оскільки прийняті без повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, на підставі не підтверджених припущень службових осіб, які входили у склад дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування.

Позивач звертає увагу, що висновок службового розслідування від 26.04.2024 та накази про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади обґрунтовуються лише змістом підозри, яка була йому оголошена. Нових фактів, аніж ті, що зазначені в повідомленні про підозру від 19.04.2024, висновком службового розслідування не встановлено. Будь-які докази, крім матеріалів кримінального провадження, що були здобуті в ході службового розслідування та надавали б підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни, в матеріалах службового розслідування відсутні. Відсутні будь-які відомості, дані і, зрештою, докази, які би підтверджували обґрунтованість оголошеної ОСОБА_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Позивач наполягає, що в ході службового розслідування не вчинялися жодні заходи чи дії на перевірку оголошеної ОСОБА_1 підозри та встановлення і перевірки факту порушення ним службової дисципліни. Зазначаючи у висновку службового розслідування від 26.04.2024 про те, що ОСОБА_1 вчинив проступок, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, дисциплінарна комісія, не зазначила яким чином в ході проведення службового розслідування підтвердила наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку і якого саме.

Позивач вказує, що в ході службового розслідування не підтверджені і не доведені жодні неправомірні дії працівника поліції ОСОБА_1 , щодо провокації підкупу чи підкупу ОСОБА_2 , а також щодо змушування, провокування, чи надання грошових коштів іншим особам для передачі ОСОБА_2 , вимагання в неї неправомірної вигоди; жодні дії працівника поліції ОСОБА_1 щодо надання вказівок ОСОБА_3 з приводу поведінки із ОСОБА_2 , передачі йому технічних засобів для запису розмов з останньою; жодні дії працівника поліції ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_3 будь-яких коштів для передачі ОСОБА_2 ; попередня домовленість працівника поліції ОСОБА_1 із іншими особами щодо провокації підкупу чи підкупу ОСОБА_2 , а також щодо змушування, провокування, чи надання грошових коштів іншим особам для передачі ОСОБА_2 , вимагання в останньої будь-якої неправомірної вигоди.

Позивач повідомляє, що на даний момент обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_1 не постановлено і останній не визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 370 КК України, або у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 07.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 підозрюється в тому, що він перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, будучи працівником правоохоронного органу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на провокацію підкупу, тобто на вчинення дій з підбурення особи з підбурення особи на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди, щоб потім викрити того, хто прийняв пропозицію, обіцянку чи одержав таку вигоду, діючи за попередньою змовою групою осіб з оперуповноваженим ЛУ ДВБ НП України ОСОБА_4 , діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, в період з листопада 2023 року по 26 грудня 2023 року вчиняв провокацію підкупу завідувача неврологічного відділення КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів та репресованих ім. Ю. Липи» гр. ОСОБА_5 , тобто вчиняв дії з підбурення гр. ОСОБА_6 на пропонування та надання неправомірної вигоди ОСОБА_2 , щоб потім викрити її у прийнятті, обіцянки чи одержанні такої вигоди. Зазначена подія, що проявилася у підбуренні позивачем іншої особи задля отримання неправомірної вигоди стала наслідком його низьких ділових та моральних якостей, недотримання ним вимог Дисциплінарного статуту, ігнорування Закону України "Про Національну поліцію" та Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179.

Відповідач вказує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Відповідач вважає, що з огляду на встановлені службовим розслідуванням обставини, дисциплінарною комісією правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідач наполягає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка комісії пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відповідач повідомляє, що причинами звільнення позивача є скоєння дисциплінарного проступку, що виразилося у неетичних та непрофесійних діях під час виконання службових обов`язків, скоєнні вчинку, який компрометує його як поліцейського, що в свою чергу підриває авторитет поліції в цілому.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

08.07.2024 ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, підготовче засідання призначено на 27.08.2024.

Позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в ході службового розслідування не вчинялися жодні заходи чи дії на перевірку оголошеної ОСОБА_1 підозри та встановлення і перевірки факту порушення ним службової дисципліни; в акті службового розслідування від 26.04.2024 мав би знайти своє підтвердження дисциплінарний проступок, який, начебто, вчинив працівник поліції ОСОБА_1 , проте підтвердження цього у висновку відсутнє.

17.09.2024 протокольною ухвалою закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду на 17.10.2024

17.10.2024 в судовому засіданні оголошено перерву для подання доказів до 31.10.2024, 31.10.2024 оголошено перерву до 07.11.2024.

Позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяву. Представник відповідача проти позову заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши заяви по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 15 січня 2024 року проходив службу на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області.

19 квітня 2024 року до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_7 з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих поліцейських Самбірського РВП ГУНП (від 19.04.2024 № 661, вх. № Рп - 180). Вищевказаним рапортом повідомлено, що 19 квітня 2024 року працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у рамках кримінального провадження № 0000897 розпочатого 29.12.2023 повідомлено про підозру інспектору ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майору поліції ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП у Львівській області № 1529 від 19.04.2024 призначено за даним фактом службове розслідування у формі письмового провадження з приводу можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУНП у Львівській області, створено дисциплінарну комісію та відсторонено від виконання службових обов`язків інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1

26.04.2024 затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни зі сторони поліцейського Самбірського РВП ГУНП у Львівській області. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що факти, які стали підставою для його призначення та проведення знайшли своє документальне підтвердження та стали можливими унаслідок безвідповідального ставлення до виконання службових обов`язків та повного ігнорування вимог чинного законодавства зі сторони інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 , який перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ЛУ ДВБ НП України, являючись відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статі 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», підпунктів 1,6, 13 частини 3 статті 1 та пункту 7 частини 1 статті З Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію, абзаців 1, 2, 5 ч. 1, розділу II «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», пункту 6 Розділу II «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194, не вжив заходів щодо запобігання вчиненню правопорушенню та його припинення, підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію». Крім цього, у своїй професійній діяльності поліцейський повинен бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, не допускати дій, що підривають та дискредитують авторитет органів поліції, однак не зважаючи ні нащо, майор поліції ОСОБА_1 керуючись хибним почуттям власної безкарності, вчинив дії, що стали підставою для оголошення йому обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 КК України та ч. 2 ст. 370 КК України, а саме, згідно із дослідженого в ході службового розслідування повідомлення про підозру, майор поліції ОСОБА_1 будучи на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок ЛУ ДВБ НП України діючи за попередньої змовою групою осіб у період з листопада по грудень 2023 року вчиняв провокацію підкупу завідувача неврологічного відділення КНП ЛОР «ЛОГР ім. Ю. Липи» гр. ОСОБА_5 , що виразилось у підбуренні гр. К на пропонування та надання неправомірної вигоди гр. Г.

Наказом ГУНП у Львівській області № 1721 від 01.05.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, вимог статті 38 ЗУ «Про запобігання корупції», частини 1, підпунктів 1, 3, 6 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 Розділу II «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05 березня 2019 року за № 223/33194 та підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосовано до інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 (0118708) дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області № 271 о/с від 13.05.2024 інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погоджуючись із результатами службового розслідування та прийнятими наказами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно ст.2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 Закону №580-VIII встановлено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

За приписами ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч.1 ст.64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

В силу приписів ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; 5-1) здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України «Про електронні комунікації»; 8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; 9) доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; 14) вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Частинами 1,2 ст.19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (ч.2 ст.77 Закону №580-VIII).

День звільнення вважається останнім днем служби (ч.3 ст.77 Закону №580-VIII).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Нормою ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Частинами 1,2,3 ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (ч.5 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч.2 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 ст.14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до ч.1 ст.19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку (ч.2 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч.4 ст.19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (ч.5 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч.6 ст.19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Частиною 7 ст.19 Дисциплінарного статут встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Частинами 9,10 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (ч.3 ст.26 Дисциплінарного статуту).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (ч.5 ст.26 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (ч.6 ст.26 Дисциплінарного статуту).

Частиною 1 ст.27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до ч.1,2 ст.29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (абз.1 ч.2 ст.29 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно п.1 розд.ІІ цього Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом п.1 розд.V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п.4 розд.V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 13 розд.V Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених норм вказує на те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.

Суд встановив, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби слугували матеріали службового розслідування, призначеного наказом № 1529 від 19.04.2024 за фактом грубого порушення службової дисципліни зі сторони поліцейського Самбірського РВП ГУНП у Львівській області. За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області 26.04.2024.

Згідно матеріалів справи 19 квітня 2024 року до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_7 з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих поліцейських Самбірського РВП ГУНП (ЄО ГУНП у Львівській області від 19.04.2024, яким повідомлено, що 19 квітня 2024 року працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у рамках кримінального провадження № 0000897 розпочатого 29.12.2023 повідомлено про підозру інспектору ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майору поліції ОСОБА_1 (0183414), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сілець, Сокальського району, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 КК України та ч. 2 ст. 370 КК України.

В ході службового розслідування встановлено, що 29.12.2023 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 370 КК України. Досудовим розслідуванням у вищевказаному кримінальному провадженні встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 будучи на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок ЛУ ДВБ НП України діючи за попередньої змовою групою осіб у період з листопада по грудень 2023 року вчиняв провокацію підкупу завідувача неврологічного відділення КНП ЛОР «ЛОТР ім. Ю. Липи» гр. ОСОБА_5 , що виразилось у підбуренні гр. К на пропонування та надання неправомірної вигоди гр. Г.

В ході проведення службового розслідування, ГУНП у Львівській області надіслано запит від 19.04.2024 № 317/67/03-2024 до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, з метою отримання інформації, з приводу прийнятого рішення відносно окремих поліцейських ГУНП у Львівській області, в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000897 від 29.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368 та ч. 2 ст. 370 КК України. В ході проведення службового розслідування отримано відповідь ТУ ДБР розташованого у м. Львові від 19.04.2024 № 12-21-14640 вих-24, у якій повідомлено, що слідчими Другого слідчого відділу (дислокацією у м. Львові) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000897 від 29.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 370 КК України. Водночас, досудовим розслідуванням установлено, що службові особи правоохоронних органів Львівської області за попередньою змовою групою осіб вимагали та одержали неправомірну вигоду у розмірі 30 тис. доларів США за не притягнення особи до кримінальної відповідальності. Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що вказані службові особи правоохоронних органів, за попередньою змовою групою вчиняли дії з підбурення особи на пропонування, обіцянку та надання неправомірної вигоди. Так, 19.04.2024 у межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, інспектору відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції ГУНГІ у Львівській області майору поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 370 КК України.

Суд звертає увагу, що під час проведення службового розслідування не досліджувалось питання наявності або відсутності вини у діях майора поліції ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку.

Згідно висновку службового розслідування, відомості, що стали підставою для призначення та проведення службового розслідування знайшли своє документальне підтвердження. Дисциплінарна комісія встановила, що майор поліції ОСОБА_1 керуючись хибним почуттям власної безкарності, вчинив дії, що стали підставою для оголошення йому обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 КК України та ч. 2 ст. 370 КК України, а саме, згідно дослідженого в ході службового розслідування повідомлення про підозру, майор поліції ОСОБА_1 будучи на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок ЛУ ДВБ НП України діючи за попередньої змовою групою осіб у період з листопада по грудень 2023 року вчиняв провокацію підкупу завідувача неврологічного відділення КНП ЛОР «ЛОГР ім. Ю. Липи» гр. ОСОБА_5 , що виразилось у підбуренні гр. К на пропонування та надання неправомірної вигоди гр. Г.

Дисциплінарна комісія проаналізувала сукупність встановлених обставин допущеного майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та те, що останній, замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорував, відтак своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції та поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції та дійшла до висновку про необхідність застосування відносно майора поліції ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 Дисциплінарного статуту звільнення зі служби в поліції.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 320/11315/22 наголосив, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати, насамперед, у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, слугували підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.16 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до вимог п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Серед іншого в Розділі II Правил встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Дотримання вищезазначених вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Положення статей 8, 18 №580-VIII та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Необхідно зазначити, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Дисциплінарна комісія проаналізувала отримані в ході проведення службового розслідування докази та дійшла висновку, що відомості, що стали підставою для призначення та проведення службового розслідування знайшли своє документальне підтвердження.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги наполягає на тому, що кримінальне провадження щодо нього не закінчено і вину не доведено, тому і притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним.

Суд не може погодитись з твердженням ОСОБА_1 , що під час службового розслідування відповідач фактично оцінював докази в рамках кримінального провадження, адже, рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи. Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Отже, твердження позивача стосовно того, що підставою для звільнення з поліції був лише факт повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає помилковими, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000897. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Також, суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.82 р. у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.87 р. у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.03 р. у справі «Ringvold v. Norway»). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних наказів від 13.05.2024 № 271 о/с та від 01.05.2024 № 1721 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності про звільнення позивача зі служби в поліції.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на службі в поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 14 травня 2024 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2024 до дня ухвалення судом рішення у справі є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача зі служби, підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 15.11.2024.

СуддяКрутько Олена Василівна