Справа № 320/43332/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року № 320/43332/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась громадянка ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відмови у реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Бучанському районному нотаріальному округу Київської області;

зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2024 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні та положень законодавства, які свідчать про відсутність правових підстав для складання ОСОБА_1 нового кваліфікаційного іспиту.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача, які полягають у відмові позивачу у реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Бучанському районному нотаріальному округу Київської області.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 17.02.2005 отримано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №5576.

У Свідоцтві про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5576 від 17.02.2005 наявні наступні відмітки: «Свідоцтво є підставою для призначення на посаду державного нотаріуса або реєстрації приватної нотаріальної діяльності».

Позивач 22.03.2005 призначена на посаду державного нотаріуса Луганського обласного державного нотаріального архіву, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (підстава - наказ №114 від 22.03.2005).

ОСОБА_1 01.03.2011 на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України звільнилася з посади державного нотаріуса Луганського обласного державного нотаріального архіву за угодою сторін (підстава - наказ №176 від 01.03.2011).

У подальшому позивачка працювала юристом в комерційних структурах і 25.04.2024 звільнена з посади провідного юриста приватного підприємства «Зовнішторгсервіс», що підтверджується записами в трудовій книжці.

Відповідно до довідки від 01.02.2016 № ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

З метою реалізації передбаченого ст. 43 Конституції України свого права на працю звернулася із заявою від 21.08.2024 (реєстраційний №48204/9.5-24 від 22.08.2024) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Бучанському районному нотаріальному округу Київської області.

До заяви були додані наступні документи, зокрема: Свідоцтво про право заняття нотаріальною діяльністю № 5576 від 17.02.2005 та його копія, Акт про сертифікацію відповідності робочого місця, Договір про співпрацю, копія паспорту тощо.

Листом від 27.08.2024 за №44490/9.5-24/вх.48204/9.5-24 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомило ОСОБА_1 про відмову у реєстрації приватної нотаріальної діяльності у Бучанському районному нотаріальному округу Київської області з посиланням на приписи ч. 8 ст. 10 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з непідтвердженням кваліфікації, необхідної для реєстрації приватної нотаріальної діяльності.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 1 статті 30 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат, однією з підстав для припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є подання приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності.

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення (частина восьма статті 30-1 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок реєстрації приватної нотаріальної діяльності визначений статтею 24 Закону України Про нотаріат, відповідно до частини першої якої реєстрація приватної нотаріальної діяльності провадиться Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі на підставі заяви особи, яка має свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, та акта про сертифікацію про відповідність робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам. У заяві зазначається назва нотаріального округу, в якому особа буде займатися нотаріальною діяльністю.

Реєстраційне посвідчення видається Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі у семиденний строк після подання заяви. Відмова у реєстрації приватної нотаріальної діяльності допускається у разі, якщо подані документи не відповідають установленим вимогам, а також з підстав, передбачених пунктом 8-1 частини першої статті 30 цього Закону (частина п`ята статті 24 Закону України Про нотаріат).

Своєю чергою, пунктом 8-1 частини першої статті 30 Закону України Про нотаріат обумовлено, що однією з підстав припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого нотаріуса притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до статті 25 Закону України Про нотаріат робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність.

Робоче місце (контора) має відповідати таким умовам:

1) забезпечувати дотримання нотаріальної таємниці;

2) давати можливість кожному приватному нотаріусу, який здійснює нотаріальну діяльність, одночасно та незалежно від іншого приватного нотаріуса здійснювати нотаріальну діяльність;

3) бути захищеним від несанкціонованого проникнення;

4) бути забезпеченим сейфом для зберігання печаток, штампів, металевою шафою для зберігання архіву нотаріуса;

5) кількість кімнат у приміщенні, де знаходиться робоче місце (контора) приватного нотаріуса, не може бути меншою, ніж кількість приватних нотаріусів, які здійснюють нотаріальну діяльність у його межах;

6) бути пристосованим для роботи технічного персоналу з документами у відокремленій від нотаріуса кімнаті.

До початку нотаріальної діяльності приватним нотаріусом, а також у разі зміни адреси розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі протягом 15 днів з моменту отримання заяви про зміну адреси розташування робочого місця (контори) проводиться перевірка відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановленим цим Законом умовам, за результатами якої складається акт про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Про зміну адреси робочого місця (контори) приватний нотаріус зобов`язаний протягом трьох робочих днів повідомити Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до частини восьмої статті 10 Закону України Про нотаріат особа, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалася протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю і яка не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса, не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату, до подання заяви про реєстрацію нотаріальної діяльності повинна підтвердити свою кваліфікацію шляхом складання нового кваліфікаційного іспиту в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 у справі №826/18377/16 «насамперед слід констатувати правильність висновків судів щодо відсутності підстав для складення позивачем нового кваліфікаційного іспиту, оскільки остання після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю здійснювала нотаріальну діяльність протягом двох років.

При цьому Верховний Суд уважає, що вищенаведені приписи частини восьмої статті 10 Закону України «Про нотаріат» у частині «особа, приватна нотаріальна діяльність якої не здійснювалася протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю » слід тлумачити саме в тому сенсі, що особа взагалі не здійснювала такої діяльності протягом трьох років від моменту отримання відповідного свідоцтва.

Надалі суд касаційної інстанції зауважує на тому, що дійсно, за змістом частини третьої статті відповідач був зобов`язаний скласти або акт про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса, або акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Оскільки відповідний акт відповідачем не складено, висновки відповідача про неможливість видачі позивачеві свідоцтва про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності є необґрунтованими та передчасними.».

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після отримання 17.02.2005 Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №5576 працювала державним нотаріусом Луганського обласного державного нотаріального архіву до 01.03.2011, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 від 11.07.2001.

Слід зазначити, що вказане Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №5576 від 17.02.2005 є діючим, у встановленому законом порядку не анулювалося, а отже, є підставою для призначення позивача на посаду державного нотаріуса або для реєстрації приватної нотаріальної діяльності.

Відмова у реєстрації приватної нотаріальної діяльності передбачена лише у випадку притягнення нотаріуса до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, визначених Законом України Про запобігання корупції.

Обставин, які б слугували підставою для відмови в реєстрації приватної нотаріальної діяльності позивача не має та відповідно відповідачем у листі від 27.08.2024 №44490/9.5-24/вх.48204/9.5-24 про них не зазначено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Бучанському районному нотаріальному округу Київської області у зв`язку із необхідністю складання нового кваліфікаційного іспиту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності свого рішення, а тому останнє підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1211,20грн. (платіжна інструкція №22 від 03.09.2024).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відмови у реєстрації приватної нотаріальної діяльності по Бучанському районному нотаріальному округу Київської області.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2024 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні та положень законодавства, які свідчать про відсутність правових підстав для складання ОСОБА_1 нового кваліфікаційного іспиту.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.