Справа № 420/28369/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі заяви та поданих документів з 01.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з врахуванням до страхового стажу періодів з 03.10.1979 - 08.02.1980, 12.02.1980 - 02.04.1980, 09.04.1980 - 07.12.1984, 07.12.1984 - 28.11.1985, 16.12.1985 - 12.11.1986, 01.12.1986 - 19.10.1987, 20.10.1987 - 18.10.1989, 06.11.1989 - 10.04.1991, 11.04.1991 - 15.06.1992, 16.06.1992 - 16.06.1995, 12.11.1996 - 02.12.1996, 27.03.1997- 14.05.1997, 20.05.1997 - 18.11.1998, 17.03.2000 - 05.08.2001, 16.08.2001 - 20.06.2002, 24.08.2002 - 28.03.2003, 03.04.2003 31.12.2003, починаючи з 01.04.2023.

- встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним УПФУ в Херсонській області щодо виконання рішення суду.

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

- стягнути судові витрати з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку та 01.04.2023 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком. 14.04.2023 року ГУ ПФУ в м.Києві надало відповідь, в якій повідомило, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області винесена відмова позивачу в призначенні пенсії за віком. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що загальний страховий стаж позивача становить 20 років 10 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.02.1980, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу - російською), що не відповідає наданому витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.03.2023 №8, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_3 ». На сторінці 40-41 трудової книжки зазначене по батькові « ОСОБА_4 » (мовою оригіналу російською), що не відповідає даним паспорта, в якому по батькові зазначене як « ОСОБА_5 ». Сторінка 41 трудової книжки заповнена з порушенням, а саме: відсутня повна дата народження, освіта, професія/спеціальність, підпис власника книжки, підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки, печатка організації. Позивач вважає дані дії відповідача протиправними, так як основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Всі записи в трудовій книжці заповнені вірно, без виправлення, з зазначенням наказів про прийняття та звільнення, наявні печатки та підписи відповідальних осіб. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, позивач працювала та сплачувала страхові внески з 01.04.2000 по 2018 рік.

Позивач вважає, що її страховий стаж відповідно до документів становить 32 роки 04 місяці 13 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком і всі періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки повинні бути враховані до трудового стажу. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993, передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відтак, позивач не може відповідати за неправильність і неналежний порядок ведення (заповнення) трудової книжки та іншої документації, якщо це сталось не з його вини, а тому це не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком. Позивач посилається на правовий висновок, викладений Верховним Судом у Постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.

Позивач також вказує, що відповідно до п. 1 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних держаних фондів у межах стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 382 КАСУ суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта, не на користь якого було ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тому позивач просила звернути рішення до негайного виконання в межах стягнення за один місяць та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою судді від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також судом ухвалено про витребування від відповідача належним чином засвідчених копій пенсійної справи позивача для долучення до матеріалів справи.

06.11.2023 року від відповідача судом були отримані витребувані документи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з заявленими вимогами, просить у позові відмовити з таких підстав. Відповідач вказує, що 01.04.2023 року до територіального органу Пенсійного фонду України звернулась ОСОБА_1 з заявою щодо призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви прийнято рішення №98 від 07 квітня 2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Відповідач вважає, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивачки на дату звернення становить - 20 років 10 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 03.10.1979 - 08.02.1980, з 12.02.1980 - 02.04.1980, з 09.04.1980 - 07.12.1984, з 07.12.1984 - 28.11.1985, з 16.12.1985 - 12.11.1986, з 01.12.1986 - 19.10.1987, з 20.10.1987 - 18.10.1989, з 06.11.1989 - 10.04.1991, з 11.04.1991 - 15.06.1992, з 16.06.1992 - 16.06.1995 з 12.11.1996 - 02.12.1996, з 27.03.1997- 14.05.1997, з 20.05.1997 - 18.11.1998, з 17.03.2000 - 05.08.2001, з 16.08.2001 - 20.06.2002, з 24.08.2002 - 28.03.2003, з 03.04.2003 31.12.2003 відповідно до трудової книжки від 11.02.1980 НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), що не відповідає наданому витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.03.2023 №8, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_3 » (мовою оригіналу). На сторінці 40-41 трудової книжки зазначене по батькові « ОСОБА_4 » (мовою оригіналу), що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 » (мовою оригіналу). Також на сторінці 41 трудової книжки відсутня повна дата народження, освіта, професія/спеціальність, підпис власника книжки, підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки, печатка організації. Пунктом 2.11 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. В пункті 2.12 Інструкції №58 вказано, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно з пунктом 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим органом та останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Відсутність у позивачки необхідного страхового стажу - 30 років (наявний стаж - 20 років 10 місяців 28 днів), що є необхідною вимогою діючого пенсійного законодавства, стало підставою для прийняття Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішення №98 від 07 квітня 2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після досягнення 06.03.2023 року 60-річного віку позивач 01.04.2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ в м.Києві) з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 63).

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви прийнято рішення №98 від 07 квітня 2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

У рішенні від 07.04.2023 року зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивачки на дату звернення становить - 20 років 10 місяців 28 днів. До страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 11.02.1980 НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу - російською), що не відповідає наданому витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.03.2023 №8, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_3 » (мовою оригіналу). На сторінці 40-41 трудової книжки зазначене по батькові « ОСОБА_4 » (мовою оригіналу), що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 » (мовою оригіналу). Також на сторінці 41 трудової книжки відсутня повна дата народження, освіта, професія/спеціальність, підпис власника книжки, підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки, печатка організації.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Так, частиною 1 вказаної статті, зокрема, встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Підпунктом 1.1 Інструкції № 162 встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції № 162).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом пунктів 2.2-2.4 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем у трудовій книжці позивача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Таким чином, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед, керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Суд вважає, що недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Адже позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є доказами для підтвердження його трудового стажу. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 р. у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Також суд звертає увагу на те, що решта періодів трудової діяльності позивача, відомості про які також наявні у трудовій книжці від 11.02.1980 НОМЕР_3 , були враховані до страхового стажу, оскільки підтверджені даними персоніфікованого обліку про застраховану особу. Отже зіставлення цих відомостей із записами у трудовій книжці позивача давали змогу дійти висновку, що трудова книжка від 11.02.1980 НОМЕР_3 , не дивлячись на відмінності в написанні на окремих сторінках прізвища та по батькові позивача з даними її паспорту, належить саме позивачу.

Крім того, перший аркуш цієї ж трудової книжки НОМЕР_3 містить правильне написання по батькові позивачки (мовою оригіналу - ОСОБА_5 ) та містить повну дату народження (мовою оригіналу - 6 марта 1963), що відповідач залишив поза увагою.

Також суд зауважує, що прізвище позивачки на день звернення за призначенням пенсії " ОСОБА_6 " у трудовій книжці відповідає даним її паспорту, що відповідач також залишив поза увагою.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач, вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії за віком, вдався до надмірного формалізму в оцінці доданих до заяви позивача документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у врахуванні періодів його трудової діяльності згідно з записами трудової книжки від 11.02.1980 НОМЕР_3 та, як наслідок, рішенням №98 від 07 квітня 2023 протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, що відмова позивачу в призначення пенсії була оформлена рішенням №98 від 07 квітня 2023 року, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 07.04.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Тому відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати вказане рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 07.04.2023 року № 98.

При цьому, підстав для визнання протиправними дій відповідача суд не вбачає та відмовляє у задоволенні цієї вимоги, оскільки ці дії є складовою процесу прийняття рішення, яке скасовується судом.

Згідно наведених вище приписів ст.26 Закону № 1058, умовою призначення позивачу пенсії за віком після досягнення нею у 2023 році віку 60 років є наявність у позивача страхового стажу не менше 30 років.

Зарахований відповідачем страховий стаж позивача становить 20 років 10 місяців 28 днів. Страховий стаж згідно трудової книжки позивача, який, як встановлено судом, протиправно не зарахований позивачу (періоди з 03.10.1979 - 08.02.1980, 12.02.1980 - 02.04.1980, 09.04.1980 - 07.12.1984, 07.12.1984 - 28.11.1985, 16.12.1985 - 12.11.1986, 01.12.1986 - 19.10.1987, 20.10.1987 - 18.10.1989, 06.11.1989 - 10.04.1991, 11.04.1991 - 15.06.1992, 16.06.1992 - 16.06.1995, 12.11.1996 - 02.12.1996, 27.03.1997- 14.05.1997, 20.05.1997 - 18.11.1998, 17.03.2000 - 05.08.2001, 16.08.2001 - 20.06.2002, 24.08.2002 - 28.03.2003, 03.04.2003 31.12.2003), вочевидь перевищує необхідні 9 років 1 місяць та 2 дні, яких начебто не вистачило позивачу для призначення пенсії.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що похідна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з врахуванням до страхового стажу періодів з 03.10.1979 - 08.02.1980, 12.02.1980 - 02.04.1980, 09.04.1980 - 07.12.1984, 07.12.1984 - 28.11.1985, 16.12.1985 - 12.11.1986, 01.12.1986 - 19.10.1987, 20.10.1987 - 18.10.1989, 06.11.1989 - 10.04.1991, 11.04.1991 - 15.06.1992, 16.06.1992 - 16.06.1995, 12.11.1996 - 02.12.1996, 27.03.1997- 14.05.1997, 20.05.1997 - 18.11.1998, 17.03.2000 - 05.08.2001, 16.08.2001 - 20.06.2002, 24.08.2002 - 28.03.2003, 03.04.2003 31.12.2003, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, щодо дати, починаючи з якої пенсія за віком має бути призначена позивачу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, враховуючи що позивач звернулася за призначенням пенсії за віком (01.04.2023) не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку (досягла пенсійного віку 06.03.2023), наявні передбачені законом підстави для призначення їй пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 07.03.2023 року, згідно приписів ч.2 ст.45 Закону № 1058, а не з 01.04.2023 року як просить позивач. Тому в цій частині позову суд також виходить за межі позовних вимог (згідно ч.2 ст.9 КАС України), оскільки це необхідно для ефективного захисту порушених прав позивача.

Також суд зауважує про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком та дати, з якої така пенсія має бути призначена, оскільки позивач задовольняє усім вимогам законодавства щодо призначення цього виду пенсії (ст.26 Закону № 1058) та звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії у встановлений п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058 строк.

Тому вимоги позивача щодо призначення та виплати їй пенсії за віком з врахуванням до страхового стажу спірних періодів підлягають задоволенню, щодо дати, з якої слід призначити пенсію, з 07.03.2023 року.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладеної норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Позивачем не наведено жодного обґрунтування того, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач буде створювати перешкоди для його (рішення) виконання і необхідності встановлення судового контролю.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк у цій справі.

Стосовно вимоги позивача звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд зазначає, що даним рішенням на користь позивача не стягується певна сума пенсії, а покладається обов`язок на відповідача щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу та призначення пенсії, що не є підставою для негайного виконання рішення суду.

За таких обставин, підстави для негайного виконання рішення суду відсутні, і ця вимога позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 858,88 грн) пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким ухвалене протиправне рішення. Виходячи з суті вимог, в задоволенні яких відмовлено, часткове задоволення позову не впливає на розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293, 371, 382 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (адреса: вул. Валентини Крицак, буд.6, м. Херсон, 73036, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 07.04.2023 року № 98 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з врахуванням до страхового стажу періодів з 03.10.1979 - 08.02.1980, 12.02.1980 - 02.04.1980, 09.04.1980 - 07.12.1984, 07.12.1984 - 28.11.1985, 16.12.1985 - 12.11.1986, 01.12.1986 - 19.10.1987, 20.10.1987 - 18.10.1989, 06.11.1989 - 10.04.1991, 11.04.1991 - 15.06.1992, 16.06.1992 - 16.06.1995, 12.11.1996 - 02.12.1996, 27.03.1997- 14.05.1997, 20.05.1997 - 18.11.1998, 17.03.2000 - 05.08.2001, 16.08.2001 - 20.06.2002, 24.08.2002 - 28.03.2003, 03.04.2003 31.12.2003, починаючи з 07.03.2023 року.

У решті позову відмовити.

У встановленні судового контролю за виконанням рішення - відмовити.

У негайному виконанні рішення суду в межах суми стягнення за один місяць - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів