Справа № 380/12328/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Львівсправа № 380/12328/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» та відмови у перерахунку пенсії відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1 період роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» та зарахувати заробіток за вказаний період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 22 січня 2024 року (дата призначення пенсії) перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, згідно з абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням раніше виплаченої пенсії та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22 січня 2024 року отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання. 16 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345), однак отримав відмову, яка мотивована, зокрема тим, що: оскільки страховий стаж позивача, обчислений за даними про сплачені підприємством страхові внески по 30 червня 2022 року, становить 32 роки 11 місяців 23 дні, то підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) відсутні; період роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» не зарахований до страхового стажу та до підземного стажу за Списком № 1 та за цей період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таку відмову відповідача позивач уважає протиправною, оскільки за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення та порушення строків сплати страхових внесків законодавство передбачає відповідальність страхувальника, а не працівника. Стверджує, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періоду роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» у зв`язку з несплатою цим підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач уважає, що його загальний страховий стаж становить більше 35 років (з урахуванням незарахованого пенсійним органом спірного періоду роботи), а тому призначена йому пенсія повинна бути перерахована відповідно до двох нормативно-правових актів: абзацу восьмого частини другої статті 33 Закону № 1058, яким передбачено, що непрацюючі особи з інвалідністю третьої групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу та статті 8 Закону № 345 (пенсія у розмірі 80 відсотків заробітної плати), а не обмежуватися 50 відсотками розміру пенсії за віком.

Позивач відзначає, що перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідач повинен здійснити саме з дня її призначення.

З огляду на наведене з метою захисту свого порушеного права позивач звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до поданої позивачем заяви встановленого зразка про перерахунок пенсії від 05 червня 2024 року йому проведено перерахунок пенсії (допризначення пенсії у зв`язку з наданими документами) та страховий стаж, а також заробітну плату зараховано по 30 вересня 2022 року, тож фактично період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року не є спірним у межах цієї справи. Період роботи з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» не зарахований до страхового стажу та до підземного стажу за Списком № 1 та за цей період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки страховий стаж позивача, обчислений по 30 вересня 2022 року, відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески становить 33 роки 02 місяці 23 дні, тому підстави для обчислення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 відсутні.

З огляду на викладене у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 14 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року витребувано у відповідача докази зарахування періоду роботи позивача з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року до страхового та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1, а також врахування заробітної плати за вказаний період.

Витребувані докази надійшли до суду 13 листопада 2024 року.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_2 позивач у спірний у цій справі період (01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року (день звільнення з роботи)) працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля».

Згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» від 09 квітня 2024 року № 79 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено право позивача за умовами праці на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком № 1, зокрема за період з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року.

З 22 січня 2024 року позивачу призначено пенсію по третій групі інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до Законів № 1058 та № 345.

16 квітня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 01 травня 2024 року № 12135-12264/К-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача у відповідь на його заяву, зокрема про те, що оскільки його страховий стаж, обчислений по 30 червня 2022 року, відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески становить 32 роки 11 місяців 23 дні (17 років 11 місяців 23 дні стаж роботи та додатково зараховано 16 років стажу на підземних роботах за Списком № 1), то підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 відсутні. Розмір пенсії по інвалідності обчислено відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 в розмірі 50 відсотків пенсії за віком згідно із Законом № 345. Період роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» не зарахований до страхового стажу та до підземного стажу за Списком № 1 та за цей період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» та відмови у перерахунку пенсії відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058, статті 8 Закону № 345, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 період роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», зарахувати заробітну плату за вказаний період, а також здійснити з 22 січня 2024 року (дата призначення пенсії) перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з абзацом восьмим частини другої статті 33 Закону № 1058 та статті 8 Закону № 345.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія по інвалідності.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною третьою зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058.

Так, абзацом першим частини першої статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною десятою статті 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058 передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків закон покладає на страхувальника.

Вирішуючи цей спір суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), від 30 вересня 2019 року (справа № 316/1392/16-а), від 27 травня 2021 року (справа № 343/659/17) відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Закон України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону відповідно до положень частини першої статті поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Нормами статті 8 Закону № 345 визначені особливості пенсійного забезпечення.

Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічна норма передбачена абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058, якою визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як слідує з матеріалів справи з 22 січня 2024 року позивачу призначено пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону № 1058 та Закону № 345.

Під час призначення пенсії позивачу до страхового та пільгового (підземного) стажу не було зараховано період роботи з 01 липня 2022 року по 04 грудня 2023 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» у зв`язку із несплатою цим підприємством страхових внесків за вищевказаний період.

Проте надалі відповідно до поданої позивачем заяви встановленого зразка про перерахунок пенсії від 05 червня 2024 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, унаслідок якого страховий стаж, а також заробітну плату зараховано по 30 вересня 2022 року.

Наведена обставина підтверджується наданими відповідачем на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів протоколом про перерахунок пенсії від 18 червня 2024 року, розрахунком заробітної плати та розрахунком страхового стажу, зі змісту яких видно, що до страхового стажу позивача додатково зараховано період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року, а також за цей період врахована заробітна плата.

Тож суд погоджується з твердженням відповідача про те, що з огляду на вказану вище обставину спірним у цій справі є період з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року.

Оцінюючи водночас правомірність незарахування відповідачем до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», суд зазначає таке.

Зі змісту долученої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 суд встановив, що позивач у зазначений період працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля».

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у вищевказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, однак страхові внески підприємством-страхувальником не сплачувались.

Суд відзначає, що обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків покладений на підприємство. Отже, право на зарахування періоду роботи особи на певному підприємстві не залежить від виконання підприємством обов`язку щодо нарахування та сплати страхових внесків.

Оскільки у спірний у цій справі період роботи позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець позивача був зобов`язаний нараховувати та сплачувати страхові внески. Проте внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», що є недопустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Тому відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний у цій справі період не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування цього періоду до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1, а також на врахування заробітної плати за вказаний період.

Беручи до уваги викладене, суд уважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 період роботи з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», врахувавши заробітну плату за вказаний період.

Стосовно позовних вимог, що стосуються проведення перерахунку пенсії позивача, суд зазначає таке.

Абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 передбачено, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, передумовою для призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком є наявність у особи страхового стажу у передбаченому законом розмірі, а саме 35 років для чоловіків та 30 років для жінок.

Оскільки остаточний розмір страхового стажу позивача буде встановлено відповідачем після зарахування спірного періоду роботи на виконання цього рішення, то вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком згідно з абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 є наразі передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги викладене, суд уважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірному випадку буде зобов`язання відповідача вирішити питання щодо перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на підставі абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом правил статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає з урахуванням кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отже, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) стажу та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 період роботи з 01 жовтня 2022 року по 04 грудня 2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», врахувавши заробітну плату за вказаний період.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вирішити питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на підставі абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна