Справа № 620/6997/24
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2024-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Чернігів Справа № 620/6997/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Керівник Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га та закріплення їх в натурі (на місцевості);

зобов`язати Чернігівську міську раду відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Свої вимоги мотивує тим, що невжиття Чернігівської міською радою заходів щодо винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе» та не закріплення його межі в натурі (на місцевості) унеможливлює його належне використання та зберігання, існує ймовірність використання даної території не за цільовим призначенням, оскільки межі заказника не визначено, земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Ухвалою суду від 23.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволені. Зазначає, що ні в документах доданих до позову, ні до Положення не додано документів, в яких визначено чи зазначено, обґрунтовано площу заповідного урочища місцевого значення «Святе» з урахуванням вимог чинного законодавства, також не надано документів/доказів обґрунтування та розрахунок визначеної в позові площі заповідного урочища місцевого значення «Святе», не зазначено з чого складається територія, якими документами підтверджується, проект створення відсутній. Ураховуючи лист про надання інформації від 22.03.2024 №08-06/662 департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації, то відповідні роботи щодо організації встановлення меж територій природно-заповідного фонду здійснюються за рахунок обласного фонду охорони навколишнього природного середовища, відповідно Чернігівська міська рада зверталась до Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації щодо вирішення питання щодо організації і встановлення меж територій природо-заповідного фонду на території Чернігівської області, що підтверджується листом №393/2-08/вих/01 від 21.02.2024, який міститься в матеріалах справи. Вказує, що Чернігівська міська рада здійснює повноваження в межах та відповідно до чинного законодавства та вживала відповідні заходи щодо врегулювання даного питання.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Наголошує, що обов`язок щодо проведення робіт із винесення меж заповітного урочища місцевого значення «Святе» як в силу закону, так і взятих зобов`язань покладено саме на Чернігівську міську раду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Рішенням Чернігівського облвиконкому від 08.09.1958 №861 з метою охорони та збереження старовинного мальовничого лісового урочища з багатьма віковими деревами, що має значне історичне значення, створено заповідне урочище місцевого значення «Пролетарський гай» (зараз «Святе»), загальною площею 44,0 га, яке розташовано в південній частині міста Чернігова, поруч з проспектом Миру, яке включено до переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду Чернігівської області, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по охороні природи видані охоронні зобов`язання Чернігівській міській конторі зеленгоспу та піонерському табору ім.Титова щодо охорони та збереження в належному стані вказаного об`єкту природно-заповідного фонду.

Згідно із охоронним зобов`язанням від 28.03.1997 №23/23-578 Державне управління Мінекобезпеки в Чернігівській області передало під охорону Чернігівській РБД «Зеленбуд» заповідне урочище місцевого значення «Пролетарський гай» (зараз «Святе»), загальною площею 44,0 га (а.с. 24).

Згідно із охоронним зобов`язанням від 30.07.2020 №23/23-548 Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА передано Чернігівській міській раді під охорону та дотримання встановленого режиму території заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га, яке розташоване на південній околиці м. Чернігова (а.с.23).

Своєю чергою землекористувач (землевласник) взяв під охорону зазначений заповідний об`єкт і зобов`язався зберегти його та дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Згідно з пунктом 3 вказаного охоронного зобов`язання землекористувач (землевласник) зобов`язаний дотримуватися встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, у тому числі Положення до нього; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду; забезпечити охорону і збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 30.07.2020 №49 затверджено Положення про заповідне урочище місцевого значення «Святе» (далі - Положення) (а.с. 1922).

Відповідно до пункту 1.2 Положення урочище входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлений особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідно до пункт 1.7 Положення землекористувачем є Чернігівська міська рада.

Пунктом 3.4 Положення визначено, що забезпечення режиму охорони території земельних ділянок у межах заказника здійснюється землекористувачем.

Пунктом 1.10 Положення передбачено, що межі урочища встановлюються в натурі, оформлюється відповідними знаками та інформаційними матеріалами в порядку, визначеному законодавством. Відомості про обмеження у використанні таких земельних ділянок, що встановлені законом та нормативно-правовими актами, в частині додержання природоохоронних вимог, вносяться до Державного земельного кадастру в установленому законом порядку та обов`язково враховуються у схемі планування території області, містобудівній документації, схемі землеустрою і технічно-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до пункту 1.9. Положення землекористувач на території заказника у своїй діяльності керується Конституцією України, Лісовим, Земельним та Водним кодексами України, законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно - заповідний фонд України», «Про тваринний світ», «Про рослинний світ», іншими законодавчими і нормативно - правовими актами та цим Положенням.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.03.2024 № 10-25-0.3-1878/2-24 до Головного управління документація із землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення на реєстрацію до Державного земельного кадастру відносно заповідного урочища місцевого значення «Святе» не надходила, межі урочища не визначені (а.с. 37).

У зв`язку із невжиттям Чернігівської міською радою заходів щодо проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе» та не закріплення його меж в натурі (на місцевості) керівник Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

У частині 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (стаття 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області (далі - Інспекція), затвердженого наказом Держекоінспекції України від 01.03.2023 №45, Інспекція відповідно до покладених на неї функцій здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Пунктами 3, 6, 7 Положення передбачено, що Інспекція має право проводити перевірки, надавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Таким чином, орган державного контролю, який уповноважений здійснювати захист інтересів держави з питань дотримання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі з питання, яке є предметом даного позову, у межах Чернігівської області, є Державна екологічна інспекція України в Чернігівській області.

Чернігівською окружною прокуратурою листом від 11.03.2024 №55-77-2267вих-24 витребувано у Державної екологічної інспекції у Чернігівській області в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» інформацію про вжиті заходи реагування щодо усунення порушень законодавства про природно-заповідний фонд, у тому числі звернення з цих питань із позовом до суду (а.с. 3839).

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області листом від 18.03.2024 №06/670 повідомила окружну прокуратуру, що спеціалісти Інспекції приймали участь у проведенні фактичного комісійного обстеження вказаного об`єкту природно-заповідного фонду, землекористувачем якої є Чернігівська міська рада, щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства при його використанні. Дані заходи здійснені в рамках проведення державного фінансового аудиту бюджету Чернігівської міської територіальної громади за період з 01.04.2021 по 30.06.2023 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області. Заходи щодо усунення порушень в частині не оформлення документації по визначенню меж заповідного урочища місцевого значення «Святе» в натурі (на місцевості) не проводилась. З позовом до суду з цих питань Інспекція не зверталась (а.с.40).

У даному випадку, невжиття заходів щодо винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе» та не закріплення його меж в натурі (на місцевості) унеможливлює його належне використання та зберігання, існує ймовірність використання даної території не за цільовим призначенням. Однак, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області як органом контролю не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави. Невжиття компетентним органом заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, стало підставою для звернення прокурора до суду з відповідним позовом, оскільки в іншому випадку інтереси держави залишатимуться незахищеними.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів регулюються Законом України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 №2456-XIІ.

Статтями 1, 2 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі. Відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Законом та іншими актами законодавства України.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина 4 статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).

Статтею 11 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища (Мінприроди України), спеціальні підрозділи центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органів на місцях.

Згідно зі статтею 25 Законустатті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно із частинами 3, 5 статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами. Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Частинами 1 та 2 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Таким чином, за змістом вказаних норм власники або користувачі земельних ділянок, оголошених об`єктами природно-заповітного фонду, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження. Своєю чергою забезпечення режиму охорони та збереження об`єктів природно-заповітного фонду здійснюється, зокрема, шляхом встановлення меж території такого об`єкту в натурі відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Приписами частини 2 статті 25 Закону України «Про землеустрій» визначено види документації із землеустрою, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Відповідно до положень статті 47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; проведення науково-дослідних робіт; встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

За змістом вказаних приписів на відповідача покладний обов`язок щодо вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою із проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га, яке розташоване в південній частині м. Чернігів, поруч з проспектом Миру, закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частинами 1-3 статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

З огляду на сукупність викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи, проект землеустрою із проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га, яке розташоване в південній частині м. Чернігів, поруч з проспектом Миру, закріплення їх в натурі (на місцевості) Чернігівською міською радою не замовлено, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га, яке розташоване в південній частині м. Чернігів, поруч з проспектом Миру, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку.

Зобов`язати Чернігівську міську раду забезпечити проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Святе», загальною площею 44,0 га, яке розташоване в південній частині м. Чернігів, поруч з проспектом Миру, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Керівник Чернігівської окружної прокуратури (вул. Шевченка, 1, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, ).

Позивач: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області (вул.Малясова, буд.12, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14017, ).

Відповідач: Чернігівська міська рада (вул. Магістратська, 7, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 12 листопада 2024 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО