Справа № 400/6058/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 р. № 400/6058/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 15.04.2024 №53 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.04.2024 року №53 щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та здійснити її перерахунок відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з 08.04.2024 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, передбачену статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та здійснити її перерахунок відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021, 2022 та 2023 роки, починаючи з 08.04.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 08.04.2024 року звернувся із заявою щодо переведення його на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до Закону №1058-IV. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності розглянуло зазначену заяву та прийняло рішення від 15.04.2024 року №53 про відмову у переведенні на пенсію за віком, оскільки проведений обрахунок можливого розміру пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з урахуванням показника заробітної плати за 2017 рік показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії за віком зменшується з 6816,51 до 6361,67 грн. Вказаним рішенням відмовлено у зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984, оскільки записи в трудовій книжці позивача завірені печатками, відбитки яких містять не чіткі дані щодо назв організацій, які внесли відповідні записи до трудової книжки. Також повідомлено, що правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки немає підстав. Вказав, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи. Недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди, а підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання роботодавцем усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 01.07.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №400/6058/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 08.04.2024 року звернувся із заявою щодо переведення його на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до Закону №1058-IV. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності розглянуло зазначену заяву та прийняло рішення від 15.04.2024 року №53 про відмову у переведенні на пенсію за віком, оскільки проведений обрахунок можливого розміру пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з урахуванням показника заробітної плати за 2017 рік показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії за віком зменшується з 6816,51 до 6361,67 грн. Вказав, що вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення, відбулось у 2013 році. Відтак, оскільки право на призначення пенсії вже було реалізоване позивачем, починаючи з 2013 року, то в майбутньому можливий лише перехід з одного виду пенсії на інший. Також зазначив, що періоди роботи з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984 зараховані до страхового стажу позивача, відтак вимога позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984 є безпідставною.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 08.04.2024 року звернувся із заявою щодо переведення його на інший вид пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до Закону №1058-IV. До заяви від 08.04.2024 року ОСОБА_1 надана трудова книжка. Записи в трудовій книжні № 18 та № 31 завірені печатками, відбитки яких містять не чіткі дані щодо назв організацій, які внесли відповідні записи до трудової книжки. Уточнюючих довідок для підтвердження стажу роботи за періоди з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984 гр. ОСОБА_1 не надано. Згідно даних трудової книжки та системи персоніфікованого обліку про застрахованих осіб страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 5 місяців 22 дні. Проведений обрахунок можливого розміру пенсії за віком відповідно до Закону з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017 рік показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії заявника зменшується з 6816,51 грн. до 6361,67 грн. Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із зменшенням розміру пенсії.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області та з 18.07.2013 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

08.04.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області із заявою про переведення з пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону №1788 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії-переведення на інший вид пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 15.04.2024 року прийнято Рішення №53 про відмову в переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із зменшенням розміру пенсії.

Не погодившись з прийнятим ГУ ПФУ в Миколаївській області рішенням від 15.04.2024 року №53, позивач оскаржив рішення суб`єктів владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (статті 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 18 липня 2013 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

08 квітня 2024 року позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії за вислугу років, призначену у відповідності до Закону №1788 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 15.04.2024 року прийнято Рішення №53 про відмову в переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із зменшенням розміру пенсії.

Вказаним рішенням зазначено про те, що проведений обрахунок можливого розміру пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з урахуванням показника заробітної плати за 2017 рік показав недоцільність такого розрахунку, оскільки розмір пенсії за віком зменшується з 6816,51 грн до 6361,67 грн.

Суд зауважує, що доводи відповідачів щодо відмови в переведенні позивача на інший вид пенсії, з посиланням на те, що внаслідок переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком вона зменшиться, суд вважає необґрунтованими, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший є правом пенсіонера.

Позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984, задоволенню не підлягають, оскільки згідно із довідкою за Формою РС - право Управлінням зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 23.11.1981 по 01.03.1982 та з 16.04.1982 по 01.05.1984.

Щодо застосування показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки (за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), то, суд зазначає, що зазначені вимоги є передчасні, оскільки відповідачем не було здійснено розрахунок пенсії у зв`язку з переведення на інший вид пенсії.

Питання щодо врахування чи не врахування певних показників середньої заробітної плати, не розглядалось відповідачами, щодо цього питання не було прийнято рішень, а відтак право позивача ще не було порушено.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням того, що рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії винесено ГУ ПФУ в м. Києві, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме ГУ ПФУ в м. Києві.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.04.2024 №53 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.04.2024 року №53 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести ОСОБА_1 з 08 квітня 2024 року з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко