Справа № 380/12418/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 рокусправа № 380/12418/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника Сирського Олександра Станіславовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про скасування рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Позивач просить суд:

скасувати необґрунтовані, завчасні та неправомірні рішення Головнокомандувача Збройних Сил України про видання індивідуального наказу від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування; рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2024 №15822 та виданий ним наказ від 16.05.2024 №480 в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади командира військової частини НОМЕР_2 та призначення (переміщення) на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 .

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію був призначений на посаду командира бригади військової частини НОМЕР_2 . 15.04.2024 №15822 командувачем Сухопутних військ ЗС України прийнято рішення, яке вказане як підстава надісланого на адресу військової частини НОМЕР_2 Повідомлення про прийняття кадрових рішень наступного змісту Наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) 16.05.2024 №480 в частині пар.1 : Відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ нижчепоіменованих осіб офіцерського складу Сухопутних військ ЗСУ звільнити і призначити : Генерал-лейтенанта ОСОБА_1 командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_4 офіцером резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 . Позивач не погоджується з такими рішеннями, оскільки з моменту їх реалізації мають правовий наслідок зміна правового статусу з діючого військовослужбовця на примусово новоотриманий статус військовослужбовець, військову службу якого призупинено у зв`язку із звільненням посади. Крім того час зупинення військової служби не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. З таким примусовим статусом на нього не поширюватимуться пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. З дня звільнення з військової посади на час призупинення військової служби, він не вважатиметься зарахованим до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Тобто, реалізувавши оскаржені рішення позивач лише за окремим рішенням військового командування РТЦК та СК може знову як мобілізований бути наново призваним на військову службу. Лише після такого нового призову ОСОБА_1 зможе відповідно до ст. 39 Закону України Про військову службу та військовий обов`язок здійснити доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України, а саме прибути до військової частини НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 01.07.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

24.07.2024 представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує повністю та зазначає, що під час прийняття Головнокомандувачем Збройних Сил України рішення про проведення службового розслідування та видання ним оскаржуваного наказу від 12.05.2024 №198, останьому було відомо про факти залишення (втрати) підрозділами військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_2 районів, рубежів і позицій 10.05.2024, які лише потребували уточнення причин та умов, які їм сприяли, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, є очевидним, що будь-якої необхідності у проведенні службової перевірки у відповідно до вимог Порядку №608 не було. Відповідачем у суворій відповідності до статті 85 Статуту, ст. 16 Закону України Про Національну безпеку України, Порядку №608, з метою з`ясування причин та умов залишення (втрати) підрозділами військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_2 районів, рубежів і позицій 10.05.2024 та встановлення ступеня вини посадових осіб і було видано оскаржуваний наказ. Видаючи оскаржуваний наказ №198 від 12.05.2024, Головнокомандувач Збройних Сил України діяв виключно у межах і спосіб, що передбачені законами України та іншими нормативно-правовими актами, що повністю відповідає вимогам статті 19 Конституції України, а відтак жодних прав позивача порушено не було.

Також звертає увагу на те, абзацом другим пункту 257 Положення № 1153/2008 надано право відповідним командирам (начальникам) для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період здійснювати призначення військовослужбовців на посади без їх згоди, а відтак переміщення позивача відбулося у відповідності до спеціальної норми, яка діє тимчасово, на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди.

Крім цього, твердження позивача про начебто про його звільнення з військової служби є недоречними, оскільки позивача було переміщено на посаду офіцера взводу резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу НОМЕР_7 батальйону резерву Сухопутних військ Збройних Сил України, а відтак позивач продовжує проходити військову службу.

16.07.2024 Представником відповідача 2 подано відзив на позов, де вказано, що згідно пункту 257 Положення № 1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. Позивачем не зазначаються обставини, наведені у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість його переміщення без його згоди. Отже, приймаючи оскаржуване рішення (план переміщення) від 15.05.2024 № 15822 та видаючи оскаржуваний наказ (по особовому складу) від 16.05.2024 № 480 в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади командира військової частини НОМЕР_2 та призначення (переміщення) на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 командувач Сухопутних військ ЗСУ діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України в умовах особливого періоду.

13.09.2024 представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, підставою для прийняття командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України кадрового рішення щодо Позивача був супровідний лист від 14.05.2024 № 501/3/1067 тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_4 ) полковника ОСОБА_3 щодо складної ситуації, яка склалась у військовій частині НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ), та необхідності призначення нового командира цієї частини. У зв`язку із чим командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було затверджено План переміщення за вих. №15822 від 15.05.2024 (за формою, встановленою Додатком 16 до Інструкції №170), у відповідності з яким 16.05.2024 було прийнято наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № НОМЕР_8 стосовно Позивача. При цьому, вказане вище рішення про звільнення Позивача з військової посади з одного військового формування та направлення його на рівнозначну посаду для подальшого проходження військової служби в іншому військовому формуванні було прийнято без згоди Позивача, оскільки на дату прийняття такого рішення були відсутні підстави, передбачені пунктом 112 Положення №1153/2008, коли така згода є обов`язковою.

Позивача призначено на посаду ОФІЦЕРА резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 , що перебуває у підпорядкуванні Командування СВ ЗСУ. При цьому, нова посада Позивача вважається рівнозначною тій, яку він займав попередньо, із збереженням за Позивачем виплат рівнозначних виплатам за попередньою посадою, що підтверджується, зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №171. Тому твердження Позивача, що наслідком призначення його на посаду ОФІЦЕРА резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 є зміна його правового статусу, призупинення військової служби, втрата виплат, направлення його документів у РТЦК та СК, а не військову частину НОМЕР_3 , не відповідають дійсності.

Отже, командувач Сухопутних військ Збройних Сил України при прийнятті наказу (по особовому складу) №480 від 16.05.2024 діяв відповідно до приписів законодавчих та нормативно-правових актів та у межах власної компетенції.

За змістом наказ Головнокомандувача ЗСУ від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування відповідає вимогам Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608. Видання такого наказу знаходиться у межах компетенції Головнокомандувача.

Позивачем подано відповідь на відзив на відзив від 13.09.2024, в якій зазначає, що представником відповідача пропущено терміни подання відзиву на позовну заяву без поважних причин, оскільки до відзиву не надано жодного доказу того, що протягом більше двох місяців з дня отримання позовної заяви Командування сухопутних військ ЗС України не здійснювало свою діяльність, у тому числі у заздалегідь підготовлених та захищених від обстрілів місцях для укриття особового складу.

Представником відповідача два подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивач не навів жодного аргументу, який би спростував доводи Командування СВ ЗСУ, викладені у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

12.05.2024 генералом-полковником Головнокомандувачем Збройних Сил України було видано наказ № 198 Про призначення службового розслідування, з метою з`ясування причин та умов залишення (втрати) підрозділами військових частин НОМЕР_5 та НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_2 районів, рубежів і позицій 10.05.2024 та встановлення ступеня вини посадових осіб.

14.05.2024 у зв`язку із складною ситуацією, яка склалась у військовій частині НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ), тимчасово виконуючий обов`язки командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ) полковник ОСОБА_4 звернувся до командувача Сухопутних військ Збройних Сил України супровідним листом № 501/3/1067 із клопотанням про призначення Позивача (командира військової частини НОМЕР_2 ) на посаду командира військової частини НОМЕР_9 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ) та призначення полковника ОСОБА_5 на посаду командира військової частини НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ).

Як вбачається із Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2024 №15822 позивач був кандидатом, який планувався до переміщення на вакантну посаду - офіцер резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу ВЧ НОМЕР_3 . Відносно позивача у даному плані зазначено наступні відомості: генерал- лейтенант (20.08.2008) , командир ВЧ НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_4 , з 08.03.2022 (шпк полковник, ВОС - НОМЕР_10 , 39 т.р..; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , Академія Збройних Сил України у 1996 р., у ЗС із 08.1981 по 02.2004 та з 03.2022.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.05.2024 №480 генерала-лейтенанта ОСОБА_1 , командира НОМЕР_11 окремої бригади територіальної оборони оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено та призначено на посаду офіцером резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 .

В даному наказі відносно позивача вказана наступна інформація: 1964 р.н., освіта: Академія Збройних Сил України у 1996 р., у ЗС із 08.1981 по 02.2004 та з 03.2022. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк полковник.

19.06.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України № НОМЕР_12 , генерал-лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №480 від 16.05.2024 на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 19.06.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач вважає що рішення Головнокомандувача Збройних Сил України про видання індивідуального наказу від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування; рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2024 №15822 та виданий ним наказ від 16.05.2024 №480 в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади командира військової частини НОМЕР_2 та призначення (переміщення) на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 є протиправними та прийнятті з порушенням норм чинного законодавства.

Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 17 Закону України Про оборону України, передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Приписами ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Приписами ст.1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до норм ст.1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. ч. 5 та 7 ст.6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, починаючи з 24.02.2022 та по час розгляду даної справи, в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та Про оборону України є особливим періодом.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним наказу Головнокомандувача Збройних Сил України про видання індивідуального наказу від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування, то суд зазначає наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-ХІV.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, Головнокомандувач Збройних Сил України, керівники державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, Голова Служби зовнішньої розвідки України, Голова Служби безпеки України, Голова Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, командувач Національної гвардії України, Голова Державної прикордонної служби України, Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, начальник Управління державної охорони України, керівник розвідувального органу Міністерства оборони України, керівники інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються дисциплінарною владою в повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України Про запобігання корупції з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Згідно ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Такі повноваження повною мірою поширюються на Головнокомандувача стосовно порядку проведення службового розслідування у зв`язку із дисциплінарними порушеннями відповідно до ст.ст.84, 85 Дисциплінарного статуту.

Статтею 8 Закону України Про Збройні Сили України встановлено, що Головнокомандувач Збройних Сил України є найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України.

Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.

Указом Президента України від 27.03.2020 №123/2020 Питання Головнокомандувача Збройних Сил України встановлено, що Головнокомандувач Збройних Сил України, серед іншого, видає з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання у Збройних Силах України та інших складових сил оборони накази та директиви, затверджує положення про командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Таким чином видання наказу від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування знаходиться у межах компетенції Головнокомандувача.

Отже, відсутні правові підстави для скасування наказу Головнокомандувача ЗСУ від 12.05.2024 №198 Про призначення службового розслідування.

Щодо позовних вимог про скасування рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2024 №15822 та виданий ним наказ від 16.05.2024 №480 в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади командира військової частини НОМЕР_2 та призначення (переміщення) на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 , то суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно із абз. 1 п. 81 Положення призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до підп. 2 п. 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на рівнозначні посади здійснюється, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно із абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

У пункті 112 Положення № 1153/2008 визначено наступні випадки, коли згода військовослужбовця є обов`язковою для призначення на рівнозначну посаду: - неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; - потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Відповідно до п.1.5. Інструкції №170, у тому числі при звільненні військовослужбовця з однієї посади та призначенні його на іншу посаду складається План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад за формою, встановленою Додатком 16 до Інструкції №170.

Підставою для прийняття командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України кадрового рішення щодо Позивача був супровідний лист від 14.05.2024 № 501/3/1067 тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_4 ) полковника ОСОБА_3 щодо складної ситуації, яка склалась у військовій частині НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ), та необхідності призначення нового командира цієї частини.

У зв`язку із чим командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України було затверджено План переміщення за вих. №15822 від 15.05.2024, у відповідності з яким 16.05.2024 було прийнято наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № НОМЕР_8 стосовно Позивача.

У подальшому на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №480 від 16.05.2024 та рапорту ОСОБА_1 від 19.06.2024 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №171 позивача з 19 червня 2024 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, з 19 червня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно із тарифним розрядом 39 у сумі 7190 гривень на місяць, із виплатою: посадового окладу за 39 тарифним розрядом; окладом за військове звання; надбавки за вислугу років у розмірі 50% від окладу за військовим званням та посадового окладу; щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 390% посадового окладу; надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

На дату звільнення Позивача його посада командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_4 відповідала ВОС-0210002, 39 т.р., шпк полковник, при цьому, військова частина НОМЕР_2 підпорядкована оперативному командуванню ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ), що знаходиться у підпорядкуванні Командування СВ ЗСУ.

Відповідно до рядку 6 Таблиці 3 Номенклатури Посад №238 до повноважень Командувача виду Збройних Сил України належить призначення на посади в підпорядкованих органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, установах і закладах, за винятком посад, що належать до вищої номенклатури.

Позивача призначено на посаду Офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 , що перебуває у підпорядкуванні Командування СВ ЗСУ.

Нова посада Позивача вважається рівнозначною тій, яку він займав попередньо, із збереженням за Позивачем виплат рівнозначних виплатам за попередньою посадою, що підтверджується, зокрема, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 19.06.2024 №171.

Тому твердження Позивача, що наслідком призначення його на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_3 є зміна його правового статусу, призупинення військової служби, втрата виплат, направлення його документів у РТЦК та СК, а не військову частину НОМЕР_3 , не відповідають дійсності.

Отже, командувач Сухопутних військ Збройних Сил України при прийнятті наказу (по особовому складу) №480 від 16.05.2024 діяв відповідно до приписів законодавчих та нормативно-правових актів та у межах власної компетенції.

Вказана правова позиція підтверджується Касаційним адміністративним судом Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 17.01.2024 у справі №160/7301/23.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна