Справа № 580/8845/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року справа № 580/8845/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2) в якому, просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду поданої заяви ОСОБА_1 та ненадання відповіді за результатами розгляду заяви щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду поданої заяви ОСОБА_1 та ненадання відповіді за результатами розгляду заяви щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по 14.06.2024 включно, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по14.06.2024, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з отриманням бойового поранення позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, відтак у зв`язку з проходженням військової служби в статусі військовослужбовця ЗСУ в період дії воєнного стану, отриманням бойового поранення, набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000 грн відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини загалом за періоди з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по14.06.2024.

Разом з тим, як зазначає позивач, йому не в повному обсязі здійснено виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а саме: позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за постановою (висновком) ВЛК внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за спірні періоди.

Ухвалою від 11.09.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що у період з 02.09.2023 по 14.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням, за який отримав всю суму, яка йому належить та відноситься до події (поранення), а будь-яка фінансова заборгованість, пов`язана із виплатами за період перебування на лікуванні відсутня. Звернув увагу, що у спірні періоди лікування проводилося виключно хвороб і станів, які мають хронічний та набутий з віком характер, та не відносяться до події поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Крім того, зазначив, що на момент звільнення позивач не надав документів для вирішення питання, що стало предметом спору. Крім того вважає, що позивач свідомо звертався до різних медичних закладів з метою проведення ВЛК для отримання відпусток по лікуванню маючи на меті ускладнити прийняття рішення такими комісіями, що призвело до помилок комісій, які не дозволять прийняти довідки для нарахування додаткових винагород. Також вказав, що за спірні періоди перебування на лікуванні позивач отримував грошове забезпечення.

29.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що у заяві від 03 серпня 2024 року позивач просив здійснити її направлення до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим відповідач-2 направив відповідну заяву засобами фельд`єгерського поштового зв`язку, реєстр № 38 від 9 серпня 2024 року реєстраційний номер конверту № 6655 до військової частини НОМЕР_1 за належністю з метою прийняття відповідного рішення. З урахуванням зазначеного, вважає позовні вимоги безпідставними.

08.10.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_2 , у якій вказав, що у заяві на адресу військової частини НОМЕР_2 просив перенаправити заяву та документи до військової частини НОМЕР_1 та повідомити про підтвердження такого скерування, однак станом на подачу позовної заяви, і на момент підготовки відповіді на відзив, після спливу понад 30 днів, відповідь з військової частини НОМЕР_2 не надійшла, що вважає протиправною бездіяльністю.

Також 08.10.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_1 , у якій зокрема вказав, що визначальним є факт визначення діагнозів, за якими військовослужбовець проходить стаціонарне лікування, а не діагнози, за якими військова частина направила до медичного закладу, у зв`язку із чим вважає, що вказані у медичних виписках відомості, які було надано військовій частині НОМЕР_1 та долучено до позовної заяви, спростовують доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що лікування позивача пов`язане із хронічними захворюваннями в стадії загострення. Також звернув увагу, що його рапорти не приймались та не реєструвались і лише після звільнення та відсутності обов`язку подавати звернення по команді, позивач подав заяву засобами поштового обігу. Отримання заяви з медичними документами, жодним чином не перешкоджає військовій частині провести належний аналіз, та оцінити надані документи.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 05.01.2023 по 29.06.2024.

У зв`язку з отриманням вибухової травми, позивач отримав 01.09.2023 первинну медичну допомогу відповідно до форми 100 (а.с. 16, діагноз цефалгічний синдром, остеоартроз обох колінних суглобів).

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2023 № 250/24/1789 1 вересня 2023 року в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав травми: Вибухова травма (01.09.2023), акубаротравма, що підтверджується первинною медичною карткою (Форма № 100 від 02.09.2023 № 566), під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, на підставі бойового розпорядження командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2023 року № 79/143/98/189 дск, в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав травми. ОСОБА_1 перебував в засобах індивідуального захисту, не вчиняв дій що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у такі періоди:

- з 13.01.2024 по 22.01.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 268 (діагноз Дегенеративно-дистрофічне ураження хребта ГВХ, ПВХ. Остеохондроз, спондилоартроз L5-S1, L3-L4; ветеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбоішалгія. Протрузії мхд С2-С7. Екструзії мхд С4-С5, L5-S1. Стійкий больовий, м`язово-тонічний синдром. Ротаційний підвивих атланти вправо; Цефалгічний синдром; Хронічний простатит, Хронічний везикуліт);

- з 22.01.2024 по 30.01.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 268 (діагноз -Дегенеративно-дистрофічне ураження хребта, Остеохондроз, спондилоартроз L5-S1, L3-L4; ветеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбоішалгія. Протрузії мхд С2-С7. Екструзії мхд С4-С5, L5-S1. Больовий, м`язово-тонічний синдром. Ротаційний підвивих атланти вправо; Цефалгічний синдром);

- з 08.03.2024 по 20.03.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 1025Л (Основний діагноз: G54.2 Стійка цервікокраніалгія при остеохондрозі хребта, ускладненому екстузіями та протрузіями в шийному відділі та ротаційним підвивихом атланти, миоспатичний шийний синдром; Супутні захворювання:Y36.2 Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Z50.1 Інший вид фізіотеранії Z 50.9 Реабілітаційна процедура, неуточнена);

- з 21.03.2024 по 05.04.2024 (основний діагноз: Стан після МВТ тяжкого ступеню (01.09.23) у вигляді підвивиху атланту праворуч з компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами. Тимчасове порушення функції. Супутні захворювання - Y36.2Стан після МВТ(01.09.23); Розповсюджений остеохондроз хребта, протрузії, екструзії, правобічна цервікобрахіалгія, люмбоішіалгія; помірна виражені вертебростатичні та і вертебродинамічні порушення, М50.1 Ураження міжхребетного диску шийного відділу з радикулопатією);

- з 06.04.2024 по 04.05.2024 (згідно довідки № 1013 ВЛК - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді підвивиху атланту праворуч із компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами. Тимчасове порушення функції. Згідно наказу № 370 від 04.07.2007 за ступенем тяжкості травма тяжка;

- з 04.05.2024 по 02.06.2024 (згідно довідки № 122 ВЛК - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді підвивиху атланту праворуч із компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами при тимчасовому порушенні функцій. Травма пов`язана із захистом Батьківщини);

- з 01.06.2024 по 14.06.2024 (згідно виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, діагноз - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді акубаротравми, хребетної травми, підвивиху атланту).

Згідно свідоцтва про хворобу № 131, ВЛК визнала позивача непридатним до військової служби з переоглядом через 6 міс.

Згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.06.2024 № 184, позивач з 29.06.2024 виключений зі складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби за стоном здоров`я.

02.07.2024 позивач направив до ВЧ НОМЕР_1 заяву про здійснення перерахунку додаткової винагороди за вищевказані періоди лікування (отримана 07.08.2024, згідно рекомендованого повідомлення а.с.31).

03.08.2024 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою у якій просив направити заяву до ВЧ НОМЕР_1 для подальшого розгляду та здійснити контроль за перерахунком додаткової винагороди.

Бездіяльність відповідачів щодо нерозгляду та ненадання відповіді за результатами розгляду заяв щодо нарахування та виплати додаткової винагороди а також дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікування у зв`язку із отриманням травми під час захисту Батьківщини у розмірі 100000 грн щомісячно пропорційно часу лікування позивач вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260), відповідно до п. 2 якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку про те, що військовослужбовці Збройних Сил України за рахунок коштів державного бюджету отримують грошове забезпечення, яке складається із основних виплат, додаткових та одноразових виплат. При цьому, розмір грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України, а Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в пункті 1 якої (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно абз. 4 п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода, у розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям Збройних Сил, які у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за постановою ВЛК.

Як встановив вище суд, у зв`язку з отриманням вибухової травми, позивач отримав 01.09.2023 первинну медичну допомогу відповідно до форми 100 (а.с. 16, діагноз цефалгічний синдром, остеоартроз обох колінних суглобів).

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2023 № 250/24/1789 ОСОБА_1 1 вересня 2023 року в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав травми: Вибухова травма (01.09.2023), акубаротравма, що підтверджується первинною медичною карткою (Форма № 100 від 02.09.2023 № 566), під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, на підставі бойового розпорядження командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2023 року № 79/143/98/189 дск, в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав травми. ОСОБА_1 перебував в засобах індивідуального захисту, не вчиняв дій що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні:

- з 13.01.2024 по 22.01.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 268 (діагноз Дегенеративно-дистрофічне ураження хребта ГВХ, ПВХ. Остеохондроз, спондилоартроз L5-S1, L3-L4; ветеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбоішалгія. Протрузії мхд С2-С7. Екструзії мхд С4-С5, L5-S1. Стійкий больовий, м`язово-тонічний синдром. Ротаційний підвивих атланти вправо; Цефалгічний синдром);

- з 22.01.2024 по 30.01.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 268 (діагноз -Дегенеративно-дистрофічне ураження хребта, Остеохондроз, спондилоартроз L5-S1, L3-L4; ветеброгенна цервікалгія, торакалгія, люмбоішалгія. Протрузії мхд С2-С7. Екструзії мхд С4-С5, L5-S1. Больовий, м`язово-тонічний синдром. Ротаційний підвивих атланти вправо; Цефалгічний синдром);

- з 08.03.2024 по 20.03.2024 відповідно до виписки із медичної карти хворого № 1025Л (Основний діагноз: G54.2 Стійка цервікокраніалгія при остеохондрозі хребта, ускладненому екстузіями та протрузіями в шийному відділі та ротаційним підвивихом атланти, миоспатичний шийний синдром; Супутні захворювання:Y36.2 Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Z50.1 Інший вид фізіотеранії Z 50.9 Реабілітаційна процедура, неуточнена);

- з 21.03.2024 по 05.04.2024 (основний діагноз: Стан після МВТ тяжкого ступеню (01.09.23) у вигляді підвивиху атланту праворуч з компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами. Тимчасове порушення функції. Супутні захворювання - Y36.2Стан після МВТ(01.09.23); Розповсюджений остеохондроз хребта, протрузії, екструзії, правобічна цервікобрахіалгія, люмбоішіалгія; помірна виражені вертебростатичні та і вертебродинамічні порушення, М50.1 Ураження міжхребетного диску шийного відділу з радикулопатією);

- з 06.04.2024 по 04.05.2024 (згідно довідки № 1013 ВЛК - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді підвивиху атланту праворуч із компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами. Тимчасове порушення функції. Згідно наказу № 370 від 04.07.2007 за ступенем тяжкості травма тяжка;

- з 04.05.2024 по 02.06.2024 (згідно довідки № 122 ВЛК - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді підвивиху атланту праворуч із компресією дурального мішка та спинно-мозкових нервів, вираженим шийно-краніальним та шийно-плечовим больовими синдромами при тимчасовому порушенні функцій. Травма пов`язана із захистом Батьківщини);

- з 01.06.2024 по 14.06.2024 (згідно виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, діагноз - стан після мінно-вибухової травми тяжкого ступеню (01.09.2023) у вигляді акубаротравми, хребетної травми, підвивиху атланту).

Аналіз діагнозів позивача, відображених у формі 100, та обставинами травми, відображеними у довідці про обставини травми у своєму зіставленні із діагнозами, зазначеними у виписках із медичної карти позивача та постановами ВЛК вказують на те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці за станом здоров`я у періоди з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по 14.06.2024 включно, зумовлене в тому числі і отриманою ним травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку із чим, на переконання суду, за вказаний період позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Доводи відповідача-1 про те, що у спірні періоди здійснювалось лікування виключно хвороб і станів, які мають хронічний та набутий з віком характер та не відносяться до події поранення, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються діагнозами, зазначеними у виписках закладів охорони здоров`я та постановах ВЛК.

Суд встановив, що відповідач-1 не заперечує обставини не здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць за спірний період. У матеріалах справи відсутні жодні докази прийняття відповідачем-1 наказів про виплату позивачу додаткової винагороди за спірний період.

Підсумовуючи наведене, враховуючи не прийняття відповідачем-1 наказу про нарахування позивачеві щомісячної додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по 14.06.2024 включно, суд доходить висновку, що відповідач-1 у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 13.01.2024 по 30.01.2024, з 08.03.2024 по 14.06.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо нерозгляду та ненадання відповіді за результатами розгляду його заяв щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, суд зазначає таке.

Як зазначає позивач у позові, 02.07.2024 він направив до ВЧ НОМЕР_1 заяву про здійснення перерахунку додаткової винагороди за вищевказані періоди лікування (отримано 23.07.2024). 03.08.2024 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою у якій просив направити заяву до ВЧ НОМЕР_1 для подальшого розгляду та здійснити контроль за перерахунком додаткової винагороди (отримано 07.08.2024).

Суд встановив, що відповідач-2 направив заяву позивача до військової частини НОМЕР_1 засобами фельд`єгерського поштового зв`язку, що підтверджується реєстром № 38 від 9 серпня 2024 року, реєстраційний номер конверту № 6655.

Таким чином, відповідач-2 направив заяву позивача до відповідача-1. Разом з тим відповідач-2 не надав до суду доказів повідомлення позивача про направлення його заяви за належністю.

Вирішуючи позовні вимоги у цій частині, суд зазначає, що фактично предметом цього спору є перевірка наявності/відсутності у позивача права на отримання додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення. При цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права належним чином захищає право позивача на спірну додаткову винагороду.

Натомість визнання протиправною бездіяльності відповідачів в цій частині позовних вимог ніяким чином не захистить порушене право позивача, а тому суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 13.01.2024 до 30.01.2024 включно, з 08.03.2024 до 14.06.2024 включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 13.01.2024 до 30.01.2024 включно, з 08.03.2024 до 14.06.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

3) відповідач-2 Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 11.11.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК