Справа № 440/1797/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1797/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Литвин М.О.,

представника позивача Кокарева Е.О.,

представника відповідача Котлярової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також позивач) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (надалі також відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД-ФС від 04.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що фактичні обставини справи полягають в тому, що між позивачем та ОСОБА_2 07.11.2023 було укладено трудовий договір, ОСОБА_2 прийнята на посаду продавець непродовольчих товарів за сумісництвом (трудовий договір, копія трудової книжки). У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 припинила господарську діяльність з 01.12.2023, ОСОБА_2 30.11.2023 була звільнена з посади продавця. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що постанова про накладення штрафу №7858/11/28/РРО//ТД- ФС від 04.12.2023 безпідставна, не вмотивована та винесена з порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню як протиправна.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1797/24. У задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи - відмовлено. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання /а.с. 29-31/.

05 березня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання представника відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Котлярової Тетяни Сергіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. /а.с. 52-53/.

05 березня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 59-62/, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 13.11.2023 до Міжрегіонального управління надійшли від Головного управління ДПС у Кіровоградській області копії матеріалів перевірки магазину «Smart store» за адресою: м. Кропивницький, пров. Великовисківський, буд.1 А, щодо факту допуску працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору з ФОП ОСОБА_1 , для прийняття заходів фінансового впливу відповідно до вимог діючого законодавства. Пояснює, що працівниками Головного управління ДПС у Кіровоградській області на підставі наказу №1255-п від 24.10.2023, направлення на перевірку від №2724, 2725 від 08.11.2023 проведено 09.11.2023 фактичну перевірку господарської одиниці магазину «Smart store», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами фактичної перевірки виявлено факт порушення законодавства про працю в частині не оформлення трудового договору з гр. ОСОБА_2 , яку допущено до роботи ФОП ОСОБА_1 без укладання трудового договору (контракту). Зокрема, на момент перевірки згідно баз даних ГУ ДПС гр. ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Відповідач вказує, що 04.12.2023 під час розгляду справи Міжрегіональним управлінням відомості, викладені в акті перевірки податкової служби, були перевірені та оцінені на підставі наявних доказів, за порушення норм статей 24 КЗпП, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 201000 грн. на підставі абзаці 3 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року клопотання представника відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Котлярової Тетяни Сергіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

11 березня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. /а.с. 82-83/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

12 березня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 85-86/, у якій зазначено, що наявність укладеного договору унеможливлює застосування штрафних санкцій до позивача на підставі ч. 3 ст. 265 КЗпП, яка передбачає відповідальність разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Вважає, що відсутність повідомлення ДПС про прийняття робітника не робить трудовий договір між позивачем і ОСОБА_2 недійсним, нікчемним, неукладеним тощо, тому постанова про накладення штрафу №7858/11/28/РРО//ТД- ФС від 04.12.2023 підлягає скасуванню як протиправна.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року провадження у справі №440/1797/24 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/2001/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа: Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 109-111/.

26 вересня 2024 року через систему "Електронний суд" до суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі /а.с. 115/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року поновлено провадження у справі №440/1797/24, продовжено строк підготовчого провадження у справі №440/1797/24 на тридцять календарних днів та призначено підготовче судове засідання на 11:00 24 жовтня 2024 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 27.01.2017, основним видом економічної діяльності позивача є 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 40-41, 92/.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку /а.с. 5/.

09.11.2023 посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 09.11.2023 /а.с. 67-69/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті фактичної перевірки №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 09.11.2023, що на момент перевірки згідно баз даних ГУ ДПС громадянка ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Фактично ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи громадянку ОСОБА_2 без укладення трудового договору та подання повідомлення щодо прийняття працівника на роботу /а.с. 68/.

Листом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.11.2023 направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці копії матеріалів фактичної перевірки для вжиття заходів фінансового впливу відповідно до вимог діючого законодавства /а.с. 70/.

Листом Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 15.11.2023 повідомлено ОСОБА_1 про одержання 13.11.2023 акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 09.11.2023 №7858/11/28/РРО/ та про те, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться об 11:00 04 грудня 2023 року у кабінеті №302 за адресою Управління інспекційної діяльності у Кіровоградській області Південно-Східного МУД (м. Кропивницький, вул. Театральна (Дворцова), буд. 24)/а.с. 71/.

Цей лист, що був направлений на адресу позивача 15.11.2023, повернуто відправнику поштовою організацією з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /зворот а.с. 71, а.с. 72/.

04.12.2023 заступник начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_4 , розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 09.11.2023 №7858/11/28/РРО/ виніс постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 201000 грн. за порушення вимог передбачених постановою КМУ №413, статтею 24 КЗпПУ відносно одного працівника - ОСОБА_2 /а.с. 73/.

Позивач не погодився з постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України, у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Порядок укладення трудового договору визначено статтею 24 КЗпП України.

Так, частиною 1 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

За відсутності технічної можливості подання повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту засобами електронного зв`язку в електронній формі таке повідомлення подається у формі документа на папері згідно з додатком разом з копією в електронній формі.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, трудовий договір є укладеним за наявності двох умов: 1) укладення договору у письмовій формі або видачі наказу/розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття на роботу працівника; 2) повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку №509, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва ввід 28.04.2021 у справі №640/17424/19 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) від 21 серпня 2019 року № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №640/17424/19 апеляційні скарги Державної служби України з питань праці та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року - без змін.

За змістом частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття (частина перша статті 325 КАС України).

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" втратила чинність з 14.09.2021.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у справі №640/17424/19 Порядок №509 діє у редакції, що була чинною до внесення в нього змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", тобто у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за № 509, проте зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №55 від 03.02.2016, №295 від 26.04.2017, №206 від 03.03.2020, № 617 від 08.07.2020, № 780 від 28.07.2021, № 226 від 14.03.2023.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №640/17424/19 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Державної служби України з питань праці залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року - без змін.

Отже, з 14.09.2021 діють положення пункту 2 Порядку № 509 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 за № 295), якими передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки є різними видами перевірок.

З огляду на викладене правове регулювання, суд дійшов висновку, що з 14.09.2021 підставою для застосування відповідальності до роботодавців за порушення приписів статті 265 КЗпП України відповідно до пункту 2 Порядку № 509 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 за № 295), може бути акт документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а не акт фактичної перевірки.

Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки у спірних правовідносинах 09.11.2023 проведена фактична, а не документальна виїзна перевірка, та за результатами цієї фактичної перевірки складено акт фактичної, а не документальної виїзної перевірки, то є підстави констатувати, що обставини допущення позивачем порушення вимог статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 не можуть підтверджуватися актом фактичної перевірки від 09.11.2023 №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 з додатками, що є його невід`ємною частиною, оскільки такий акт фактичної перевірки у спірному випадку є недопустимим доказом, що отриманий відповідачем з порушенням порядку, встановленого законом.

Крім того, постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04.12.2023 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 201000,00 грн. на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абзаців 2, 3 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

На підтвердження повторності вчинення позивачем порушення, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, відповідачем надано до суду копію попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було застосовано попередження про вжиття заходів за порушення законодавства про працю № КР/1/2857-22 відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України у зв`язку з встановленням використання найманої праці без оформлення трудових відносин відповідно до чинного законодавства про працю /а.с. 100/.

Разом з тим, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 оскаржила до суду це попередження про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19.07.2022 № КР/1/2857-22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №440/2001/24, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі №440/2001/24, визнано протиправним та скасовано попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22 /а.с. 118-129/.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі 440/2001/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа: Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 131-133/.

Таким чином, попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22, з яким відповідач пов`язує повторність вчинення позивачем порушення, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, - визнано протиправним та скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, тому накладення на позивача оскаржуваною постановою штрафу на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за повторне вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, є безпідставним та неправомірним.

Слід зазначити, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи /а.с. 5/, а за приписами абз. 2 ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) до фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження, а не штраф.

Підсумовуючи все викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року прийнята відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується копією платіжного документу №0.0..1 від 26.01.2024 /а.с. 3/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 28/.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривні.

За приписами частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Зважаючи на викладене вище, за подання даної позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 1608 грн. (201000 грн.*1%*0,8).

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1608 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

При цьому, частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 11:30 20 листопада 2024 року та встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до 11 листопада 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (ідентифікаційний код 44729283, вул. Армстронга Ніла, 1Д, м. Дніпро, 49107) про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1608 грн. (одна тисяча шістсот вісім гривень).

Призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 11:30 20 листопада 2024 року (за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до 11 листопада 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 листопада 2024 року.

Суддя С.С. Сич