Справа № 420/34456/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 листопада 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Прокурора про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Одеської обласної ради, за участі третіх осіб Одеської обласної державної адміністрації, Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ліман" про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До суду з позовом звернувся Заступник керівника Одеської обласної прокуратури ( далі Прокурор) в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) ( далі позивач) до Одеської обласної ради ( далі -відповідач), за участі третій осіб, які не заявляють самостійних вимог до предмету спору на стороні відповідача - Одеської обласної державної адміністрації, Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ліман", в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 № 706-VIII «Про дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році».

Разом з позовом, Прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 №706-VIII «Про дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році».

- заборони товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Ліман» () здійснювати спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» на підставі рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024и №706-VIII.

Вказану заяву Прокурор обґрунтовує тим, що спірним рішенням Одеської обласної ради від 06.09.2024 № 706-VIII дозволено спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році. Виходячи з положень ч. 3 ст. 14, ч. 2 ст. 24 Закону України Про природно-заповідний фонд України. здійснення господарської діяльності в межах регіональних ландшафтних парків є можливим виключно після затвердження Проекту організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації. При цьому, на теперішній час відсутні Проект створення РЛП «Тилігульський» та Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, що унеможливлює встановити межі території РЛП «Тилігульський», а також визначити його функціональне зонування. Отже, здійснивши видачу вказаного дозволу на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) відповідач прямо порушив вимоги Закону України Про природно-заповідний фонд України, а відтак є очевидними ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням. Зважаючи на те, що у цій справі особливою і винятковою обставиною, яка першочергово вимагає забезпечення позову, є статус території, її характеристики та особлива охорона, яка надається державою, то є необхідність у вжитті у справі заходів забезпечення позову, які гарантуватимуть ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів держави, на захист яких звернувся прокурор. При цьому, обраний захід забезпечення позову пов`язаний із предметом спору та відповідає позовним вимогам. Правові наслідки його застосування не призведуть до невиправданих і надмірних обмежень прав учасників справи, однак їх незастосування може спричинити не лише незаконний вилов водних біоресурсів, а й настання незворотних наслідків для довкілля.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд вважає за можливим розглянути її в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З огляду на вказані норми процесуального права, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Отже, за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даному випадку є рішення №708-VIII прийняте Одеською обласною радою 06.09.2024 (далі - рішення від 06.09.2024 № 708-VIII), яким на підставі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ЛІМАН» від 26 квітня 2024 року № 27 та від 30 липня 2024 року № 30/07/01, розпорядження голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 12 квітня 2024 року№ 346/А-2024 «Про затвердження ліміту на використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» Одеської області на 2024 рік», погодження адміністрації регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» від 24 квітня 2024 року № 86, розпорядження голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 04 вересня 2024 року № 838/А-2024 «Про погодження видачі Товариству з обмеженою відповідальністю фірма «ЛІМАН» дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» на 2024 рік» дозволено ТОВ Фірма «Ліман» у 2024 році спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський».

При цьому, нормативно-правовим обґрунтуванням його прийняття є положення пункту 22 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», постанови Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 року № 459 (зі змінами) «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об?єктів природно-заповідного фонду і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення».

Так, правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначає Закон України « Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-XII ( далі Закон № 2456-XII).

У преамбулі цього Закону вказано, що природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

За положеннями статі 3 Закону № 2456-XII до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України. ( частина друга статті 4 Закону № 2456-XII)

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначено у статі ст.9-1 Закону № 2456-XII.

Зокрема, спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду. ( частина перша ст.9-1 Закону № 2456-XII)

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів. ( частина п`ята ст.9-1 Закону № 2456-XII)

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. (частина шоста статті 9-1 Закону № 2456-XII)

Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. (частина сьома статті 9-1 Закону № 2456-XII)

Так, у відповідності до приписів п. 3 постанови КМ України від 10 серпня 1992 р. № 459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення» ( далі- постанова КМУ № 459) дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.

Відповідно до п. 6 постанови КМУ № 459 видача (відмова у видачі, переоформлення, анулювання) дозволу на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" ( 2806-15 ).

Відповідно до приписів абзацу четвертого частини першої статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності;

Отже, спірне рішення є документом дозвільного характеру, який засвідчує право ТОВ Фірма «Ліман» на використання конкретних природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення даного позову Прокурор вказує на протиправність оскаржуваного рішення з огляду на його прийняття всупереч вимогам природоохоронного законодавства, а саме без наявності Проекту створення регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» та Проекту території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, що в свою чергу створює ризики використання ТОВ Фірма «Ліман» у господарській діяльності природних ресурсів поза межами їх функціонального зонування.

Відповідно до норм статі 24 Закону № 2456-XII на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

Для забезпечення необхідного режиму охорони природних комплексів та об`єктів природних заповідників, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях установлюються охоронні зони.

В разі необхідності охоронні зони можуть установлюватися на територіях, прилеглих до окремих ділянок національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, а також навколо заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва.

Розміри охоронних зон визначаються відповідно до їх цільового призначення на основі спеціальних обстежень ландшафтів та господарської діяльності на прилеглих територіях. ( статя 39 Закону № 2456-XII

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства в частині особливого статусу режиму охорони та використання природних ресурсів в межах території регіонального ландшафтного парку «Тилігульський», а також спірність рішення (документ дозвільного характеру), з прийняттям якого у суб`єкта господарювання - ТОВ фірмі «Ліман» виникає право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності, на переконання суду наявні підстави для забезпечення позову з метою попередження настання негативних наслідків внаслідок використання такого дозволу підприємством з порушенням режиму охорони та використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський».

Щодо обраного Прокурором заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 №706-VIII, яким видано дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році, що фактично є документом дозвільного характеру, то суд вказує про таке.

Як зазначалось вище, видача дозволу на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності"

Згідно ч.10 ст.4-1 цього Закону передбачено, що розгляд документів, поданих для отримання документа дозвільного характеру, може бути зупинено на підставі судового рішення. У разі розгляду судом справи щодо об`єкта, на який видається документ дозвільного характеру, розгляд документів, поданих для його отримання, зупиняється до винесення судом відповідного рішення. Дозвільні органи поновлюють розгляд документів після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Перебіг строку розгляду документів, поданих для отримання документа дозвільного характеру, зупиняється з дня зупинення розгляду таких документів. З дня поновлення такого розгляду перебіг строку розгляду документів продовжується. Про зупинення та поновлення дозвільними органами розгляду документів, поданих для отримання документа дозвільного характеру, приймається відповідне рішення.

Тобто, зупинення дії дозвільного документа є допустимим лише на стадії розгляд документів поданих для отримання документа дозвільного характеру.

Оскільки в межах даних спірних правовідносин рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 №706-VIII є документом дозвільного характеру, тому зупинення його дії після його виконання (реалізації) є неможливим.

Разом з тим, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Ліман» () здійснювати спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» на підставі рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 №706-VIII «Про дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році».

На думку суду, обрання такого способу забезпечення позову є логічним, а не вжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів держави, у разі задоволення позову.

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а є необхідним заходом для запобігання негативних наслідків для держави до ухвалення судового рішення у цій справі, які можуть в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України

ухвалив:

Заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Ліман» () здійснювати спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» на підставі рішення Одеської обласної ради від 06.09.2024 №706-VIII «Про дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів (рибальство) товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Ліман» у межах регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» у 2024 році».

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя В.А. Дубровна