Справа № 420/31294/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому ОСОБА_1 , додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в періоди з 01.01.2023 по 20.08.2023; - зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому ОСОБА_1 , додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в період з 01.01.2023 по 20.08.2023 року в збільшеному розмірі до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Залишаючи позов без руху, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим ст.161 КАС України, з огляду на наступне.

Згідно ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Позивач у змісті позову зазначає, що у період з 01.01.2023 по 20.08.2023 року він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Всупереч ч.4 ст.161 КАС України позивач не надає доказів проходження ним військової служби у в/ч НОМЕР_1 у спірний період.

При цьому, згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23 - зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

До 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, відповідно перехідні положення щодо продовження строків на час дії карантину не міг стосуватися вказаної норми, яка не передбачала будь-яких строків. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто такий строк повинен обчислюватися з 19.07.2022 року.

Однак Верховний Суд дійшов висновку, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, у тому числі у випадку положень ст.233 КЗпП України, якими не встановлювався будь-який строк.

Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також у постанові від 28.09.2023 по справі №140/2168/23 з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Таким чином, у разі звільнення позивача з військової служби та пропуск ним тримісячного строку звернення до суду з цим позовом (враховуючи правову позицію Верховного Суду у постановах від 07.09.2023 у справі №620/1201/23 та від 28.09.2023 по справі №140/2168/23) згідно з ч.6 ст.161 КАС України до позову необхідно надати заяву про поновлення строку звернення із зазначенням поважних причин його пропуску та докази поважності причин його пропуску.

Крім того, позивач подав до суду клопотання про витребування доказів судом - інформацію та документальне підтвердження періодів його безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період з 01.01.2023 по 20.08.2023.

Згідно з ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч.2 ст.80 КАС України).

Позивач обґрунтував своє клопотання неможливістю самостійного отримання документів, зазначивши у якості заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, що 03.10.2024 року його адвокат направив адвокатський запит до відповідача, однак відповіді не отримав.

Проте суд вважає, що заявлені обставини не можуть вважатись виконанням заявником заходів, яких він вжив для отримання доказів самостійно, враховуючи наступне.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» органи, до яких подано адвокатський запит, зобов`язані надати відповідь у строк не пізніше п`яти робочих днів, а у випадку складності запиту - не пізніше двадцяти робочих днів.

У даному випадку, позивач звернувся до суду з позовом 07.10.2024 року, тоді як мінімальний термін у п`ять робочих днів, встановлений для отримання відповіді на адвокатський запит, спливає лише 10.10.2024 року. Отже заявник не вжив усіх необхідних заходів для самостійного отримання доказів, як це передбачено ч.2 ст.80 КАС України, та подав клопотання до суду передчасно, формально посилаючись на начебто вжиття заходів для отримання доказів.

Оскільки вимоги щодо витребування доказів не були виконані належним чином, позивачу необхідно подати до суду клопотання у відповідності до вимог КАС України.

Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Суд вважав необхідним залишити позов без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та роз`яснив, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду належним чином оформленого позову відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

На виконання ухвали суду представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків позову, до якої долучив позов до в/ч НОМЕР_1 , клопотання про витребування доказів та копію листа в/ч НОМЕР_1 №10/7824-24-Вих від 27.09.2024.

У наданому позові позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому ОСОБА_1 , додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в періоди з 01.01.2023 по 20.08.2024 в збільшеному розмірі до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; - зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому ОСОБА_1 , додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в період з 01.01.2023 по 20.08.2024 в збільшеному розмірі до 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з урахуванням фактично сплачених сум.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Позивач наразі зазначає, що у період з 01.01.2023 по 20.08.2024 року він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Всупереч ч.4 ст.161 КАС України позивач не надає доказів проходження ним військової служби у в/ч НОМЕР_1 у спірний період. Водночас, посилання представника позивача на інформацію у листі №10/7824-24-Вих від 27.09.2024 про входження позивача до особового складу в/ч НОМЕР_1 до 20.08.2024 не є належним доказом.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає необхідним продовжити позивачу строк на усунення недоліків позову, які повинні бути усунуті шляхом надання до суду належні докази в обґрунтування позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 80, 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху, продовживши строк на усунення недоліків позову.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Катаєва